Labas.
Tau viskas gerai?
Negaliu dabar atsakyti.
Gali paeiti?
Taip. Ačiū.
Tie padarai aršiai gina savo teritoriją,
o mes dabar - jų teritorijoje.
Gerai, eime.
Tu tikrai esi ji.
Tu - Keiko Randa.
Tikėjaisi kažko kito?
Nesitikėjau būti gyva.
Pažįstamas jausmas.
Turime eiti iš čia.
Palauk.
Kas tu? Kuo tu vardu?
Aš Keitė.
Kaip čia patekai?
Mes įkritome.
O Dieve. Mei.
Turime rasti žmones, su kuriais atėjau.
Ar Bilis su jumis?
Ką?
Bilas Randa?
- Ly Šo? - Mes turim grįžti.
- Turime juos rasti! - Rasime. Nurimk.
Čionai.
Dabar.
PAREMTA GODZILOS VEIKĖJU
TOKIJAS
Ką tu darei?
Aliaskoje,
dykumoje...
Žinojai, kad ten buvo Godzila?
Nežinojau, kad ten bus Godzila,
bet turėjau išvilioti titaną.
Kodėl?
Tam, kad atverčiau plyšį.
Kad įrodyčiau, jog tinklas egzistuoja.
Yra praėjimas
į jų pasaulį
mūsiškiame.
Darei visa tai, kad įrodytum, jog tavo teorija teisinga?
Kad mano tėvai buvo teisūs.
Jei „Monarchas“ nebūtų apšaukęs jų pamišėliais, eretikais...
gal G-diena nebūtų atėjusi.
Gal Keitė
vis dar būtų čia.
Keitė mirė ne dėl „Monarcho“.
Ji mirė dėl mūsų.
Nes aš tikėjau tavimi.
O tau rūpėjo tik tai!
Netiesa.
Aš tik norėjau jus nuo to apsaugoti.
Bet jums nereikėjo mano apsaugos.
Padariau klaidą.
Nori apsaugoti kitus nuo skausmo, kurį jaučiame mes?
Nori surasti būdą, kaip žmonijai išgyventi?
Padėk man.
Dirbk su manimi.
Mes galime tai išspręsti.
Kartu.
Išspręsti ką?
Gyvenimo kartu paslaptį.
Gerai.
Jei atsakysi į vieną klausimą.
Dabar tau svarbu tai?
Kai pasaulio likimas pastatytas ant kortos?
Mano pasirinkimas...
Manai, pats nebandžiau to suprasti?
Tau būtų geriau, jei nebūčiau pamilęs tavo motinos?
Jei mūsų šeima neegzistuotų?
Mūsų šeima neegzistuoja.
Jau nebe.
Jei likusi gelbėjimo komanda seks mano švyturį,
tėra viena vieta, kur jie gali išeiti.
Žinojau, kad jie ateis, kai tik aptiks mano signalą.
Atsiprašau.
Signalą?
Kokį signalą?
Nesi gelbėjimo komandos dalis, tiesa?
Nesitikėjai manęs čia rasti.
Tu ne iš „Monarcho“.
Kas tu?
O Dieve.
Mei.
O Dieve mano.
Pasakykit, kas jūs.
Po perkūnais.
Keiko!
Keiko, čia tikrai tu?
Aišku, kad aš.
Kas čia?
Čia aš, Kei.
Ly.
Ly?
Tavo balsas skamba kitaip. Išeik ten, kur tave matyčiau.
Ne, tiesiog pabūk ten sekundėlę.
Prieš tai turi kai ką suprasti.
Ką?
Kaip manai, kiek laiko čia prabuvai, Kei?
Mano skaičiavimais, 57 dienas.
O ką?
Kodėl nuo manęs slepiesi?
Aš irgi čia nusileidau, Kei. Po to, kai tu įkritai.
- Vadovavau žvalgybinei misijai. - Pala, buvai čia?
Kaip? Kada?
Ta misija vyko 1962 m.
Dabar 1959 m. Kalbi nesąmones.
Aš čia nusileidau 1962 m.
Maniau, kad prabuvau čia vos savaitę ar panašiai,
o paskui man pavyko grįžti.
Ištrūkau, bet...
buvo 1982 m.
Ne.
Ir tai nutiko prieš prieš 33 metus.
Taip.
Visa ta gravitacinė deformacija...
erdvėlaikio iškreipimai lemia...
Ar tai tiesa?
Dabar 2015-ieji?
Visada gerai skaičiuodavai, Kei.
- Ly. - Negaliu patikėti, kad tu gyva. Aš...
Čia tu.
Ly.
Bilis...
Ne, Kei. Jo nebėra.
- Jis seniai mirė. - Ne.
Ne.
Hiroši?
Jam viskas gerai.
Jam viskas gerai. Jis sveikas.
Iš kur žinai?
Kas tu?
Aš tavo anūkė.
Kaip koja?
Gerai. Skauda tik tada, kai priminu.
Tada nešk savo subinę į vietą.
Gama spinduliuotė, regis, stabilizavosi.
Vis dar aukšta, bet pasaulio pabaigos nežada.
Sukvietėme visus turimus žmones.
Dauguma postų vėl prisijungė prie interneto...
šiaip ne taip.
Yra žinių iš Duval?
O tu jų tikėjaisi?
Nelabai.
O kaip dėl signalo?
- Ne jis dabar mūsų prioritetas. - Kas nors galėjo išlikti gyvas,
bet tai - ne prioritetas?
Kai visa planeta gaudžia kaip greitpuodis?
Kai visose stotyse padidintas budrumas dėl galimos nelaimės? Ne, ne prioritetas.
Jei kas nors ten išgyveno, galbūt jie žino, kas vyksta.
- Panašu, kad tai gali būti labai svarbu. - Įprastu metu tai būtų itin svarbu,
bet dabar matome, kaip titanų pasirodymų banga
grasina septynių milijardų žmonių gyvybėms.
Neskirsiu pajėgų gelbėti trims.
Gerai. O jei tie trys galėtų išgelbėti septynis milijardus?
Kažkas ten apačioje gyvas.
Ir jie gali turėti atsakymus, kurių mums reikia, jie prašo mūsų pagalbos.
Negalime apsimesti, kad jų negirdime!
Pažiūrėk į žemėlapį, Timai.
Pažiūrėk, kokio masto įvykius bandome sustabdyti.
Mano rankos surištos.
Tada atsirišk jas!
Antraip Šo dėl mūsų neklydo.
Jis tikrai neklydo dėl tavęs.
Noriu, kad labai gerai pagalvotum apie tai, ką ketini pasakyti.
O dabar ar sėsi į vietą,
atliksi savo darbą
ir padėsi mums įveikti krizę?
Ar turiu pratęsti tavo biuletenį neribotam laikui?
O Dieve.
Neįtikėtina.
Perkonfigūravau spinduolį, kad siųstų kryptingus gama spindulių impulsus,
kad žinotumėte, kur esu.
Taigi, „Monarchas“ išgyveno iki 1962 m.
Jie net ir dabar gyvuoja.
Tėtis prie jo prisidėjo.
Papasakok man apie jį.
Jis šeimos žmogus.
Jis pasekė tavo pėdsakais.
O kai „Monarchas“ neleido jam tęsti, jis dirbo savarankiškai.
Jis niekad nežinojo... nežino, kada sustoti.
Ar jis laimingas?
Gal pati jo paklausk?
Gali sugrąžinti pradinę konfigūraciją?
Taip. Manau, kad taip.
Tokiu atveju,
pargabensiu jus namo.
Sakiau, kad ilgai neužtruks.
Beveik viską išdalinau.
Bet man dar reikės kelis kartus iškeliauti.
Kur keliausi?
Į San Fransiską.
Tik kelioms dienoms.
Turiu kai ką padaryti...
dėl skyrybų.
Emiko,
nuo šiol...
Po to, kai San Fransiskas buvo užpultas,
skambinome visur, kur tik galėjome.
Į ligonines. Į Raudonąjį Kryžių.
Ieškojome internete.
Niekad neatsižadėjau vilties, kad gali sugrįžti namo.
Mes svajojom apie šią dieną.
Nesvarbu, kaip pasielgei su manimi,
bet sūnus nusipelno bendrauti su tėvu.
Todėl prašau,
kai sužinosi, kur apsistosi,
pranešk Kentaro.
Viskas gerai. Tiesiog eikit.
- Galim apeiti? - Čia vienintelis kelias.
- Mei, neužkliūk už medžio. - Atsargiai.
- Atsargiai. Prakeikimas. - Gerai.
Taip. Pailsėkim.
Turime marias laiko.
- Taip. - Nežinau, kaip jūs,
bet aš norėčiau grįžti į pasaulį, kuriame skraido mašinos ir patarnauja robotai.
Taip. Ir gal dar Mėnulyje yra slaugos namai.
Gerai. Manau, visiems reiktų atsikvėpti.
Man tinka.
Palauk, Keiko.
Rimtai...
- toli nenueikit. - Toli neikit.
- Gerai. Pasirengusi? - Taip.
Du, trys...
Nieko prieš, jei prisijungsiu?
Ką tu čia veiki?
Tavo motina sakė, kad galiu rasti tave čia.
Kaip tavo koja?
Skauda per lietų.
O tavo?
Keistai traška.
Kanpai.
Aš paprastai viskio negeriu...
Ką čia veiki?
Tikrindami gama spindulių pliūpsnius aptikome nuoseklų signalą.
Signalą?
- Žinutę. - Nuo ko?
Nežinau,
bet ji sklinda iš plyšių.
Ką turėčiau su tuo daryti? Nežinau, ką visa tai reiškia.
Ne, tu nežinai...
bet tavo tėvas gali žinoti.
Ačiū.
Kei, turiu pasakyti...
atrodai lygiai taip pat, kaip mano mintyse.
Visus tuos metus.
Lygiai taip pat.
Mintyse kalbėjau su tavimi ir Biliu
visą tą laiką, kol buvau čia.
Taip.
Su tuo, kas buvai.
Kas nutiko Biliui?
Girdėjau, kad...
Turbūt jis vadovavo ekspedicijai į kažkokią salą ir
bandė įrodyti kažkokias teorijas apie visai tai
ir...
jis taip ir negrįžo.
Bet jam pavyko, Kei.
Jis liko paskutinis.
Turiu galvoje, jis išėjo su trenksmu.
Jis išgelbėjo „Monarchą“.
Išgelbėjo viską, ką judu sukūrėte.
Viską, ką sukūrėme mes trise.
Taip.
Praradau tiek daug laiko, Ly.
Kaip viskas yra dabar?
2015-aisiais.
Net šie žodžiai skamba fantastiškai.
Taip, mašinos mažesnės ir pajėgesnės, bet ne tokios įspūdingos.
Bet, žinai, televizoriai didesni, plokšti. Visi juos turi.
Turiu galvoje, jie - visur.
Ir prietaisai.
Žinai, yra telefonas, kuris daro viską, ir jis...
Mes nuskridom į Mėnulį.
Taip.
Žinoma, aš tai irgi praleidau, nes buvau čia.
Bet, žinai, ten...
Tas pats senas pasaulis.
Tie patys žmonės...
konfliktai, pergalės.
Žinai, mamos, tėčiai...
vaikai.
Kalbant apie vaikus, turbūt turėčiau patikrinti mūsiškes.
Nežinau, ar pamatysi šį įrašą. Tikiuosi.
Šiaip jau, ne, nes tai tikriausiai reikš, kad esu miręs,
o tu dėl to per daug neliūdėsi.
Atleisk, negaliu išsiplėsti.
Gal niekad neatleisi man už tai, ką iš tavęs paėmiau,
negaliu grįžti į praeitį ir ištaisyti savo klaidų.
Bet gal galiu palikti kai ką ateičiai.
Palikimą.
Tada suprasi, kad buvo verta.
Sveikas, Hiroši.
Timai.
Ką čia veiki?
Galim užeiti?
Maniau, nori, kad padėčiau?
Tavo tėvas.
Visada vertinau tavo ištikimybę mano tėvų atminimui, Timai, bet...
aš labai užsiėmęs.
Ir manęs visai nedomina darbas su „Monarchu“.
Turbūt tai gerai,
nes jie tavęs neliestų net trijų metrų ilgio lazda.
Tai ko tada nori?
Tiesiog parodyk jam.
Gama spindulių pliūpsniai iš plyšių.
Puikiai žinau apie gamą spinduliuotę.
Ne. Ne apie šituos pliūpsnius.
Jie ne tokie patys, kaip tie, kuriuos užfiksavom prieš G-dieną.
Čia yra nuoseklus signalas.
Nuoseklus?
Kaip? Kas jį skleidžia?
Žmogus.
Jis mano, kad Keitė galėtų būti gyva.
Kodėl tai darai?
Klausyk, skamba beprotiškai, suprantu.
- Tai neįmanoma. - Nėra neįmanoma. Šo grįžo.
O likusi komandos dalis - ne.
Kintamųjų yra kone begalybė.
Atrodo, kad nenori, jog tai būtų tiesa.
Aišku, kad noriu!
Bet yra didelis skirtumas tarp to, ko nori, ir to, kas galėtų būti.
Tai žiauru.
Sakei, kad nori, jog dirbčiau su tavim.
Kad užbaigtume tavo kelionę.
Gerai. Sutinku.
Bet pirma padėk man surasti seserį.
Kaip? „Monarchas“ nepadės.
Tik ne su tokiu reikalu.
Ne, nepadės.
Ir todėl aš išėjau.
„Monarchas“ ne vienintelis tuo užsiima.
Taigi, jei esame titanų ar ko ten valdose,
kodėl čia taip panašu į Žemę?
Nes čia Žemė. Bent jau jos dalis.
Įvairios dalys iš mūsų namų.
Įvairios jų pasaulio dalys.
Viskas sudurstyta kaip skiautinių užtiesalas.
Aš išvis nemanau, kad čia titanų valdos.
Čia vieta tarp kelių vietų.
Vadinu ją „Pasaulio ašimi“.
Ašis tarp dangaus ir žemės.
Žinai apie ją.
Mokytoja.
Žiūrėkit, štai ir vėl.
Padėkim ją.
Kaip čia patenka šviesa, jei mes po žeme?
Iš kur žinai, kad esame po žeme?
Nes įkritome į angą.
- Mes įkritome? - Taip.
Ar įėjome?
Triušio ola.
Sveika atvykusi, Alisa.
Beveik atėjome.
Nesustokime.
- Gerai. Pasiruošę? - Gerai.
Taip.
Du, trys. Keliam.
Gerai.
Štai ir ji.
Ten, kur aš ją palikau.
Kas čia?
Čia mūsų transporto priemonė.
Nagi, eime.
Gal juokaujat.
Nuostabu. Tai nuostabu, tiesa?
Taip.
Po penkiasdešimt trejų metų ji vis dar užsikuria.
Čia praėjo tik kelios savaitės.
Ačiū, kad priminei, daktare Randa.
Gerai, viską sujunkime ir nešdinkimės iš čia velniop.
- Truputį laisviau, Mei. - Gerai.
- O dabar, Kei... - Taip.
...žiūrėk, kad juoda būtų viršuje.
Tada galėsime ją valdyti...
- Supratau. - ...iš kapsulės vidaus.
Ką?
Atrodė, kad jis arti.
Gerai. Visi į kapsulę. Keliaujam.
- Kei. Aš padarysiu. - Neskubink manęs.
Aš padarysiu. Žinau, kaip užbaigti.
- Aš pati. - Kei. Baik.
- Kei, kas tau negerai? - Aš pasilieku.
Ką?
Bilio nebėra.
Ir mano sūnus užaugo be manęs.
Negadinsiu jam gyvenimo vėl staiga atsirasdama.
Kad ir kas ten yra...
tai ne mano pasaulis.
Jau nebe.
Ne.
Tie monstrai viską iš manęs atėmė.
Gana.
Šitas prakeiksmas yra įveiktas.
Tu vis dar turi darbo ten, viršuje.
Ir mums tavęs reikia.
O dabar pajudinkime subines ir dinkime iš čia.
Ji tavo anūkė.
Keista.
Gerai, jei visi prisisegs saugos diržus,
būsime pirmi eilėje pakilimo take.
Spėju, šiame skrydyje gėrimų nesiūlys.
Ne. Bet kai grįšime, visiems statau po pirmą. Gerai?
- Pasiruošusi? - Tiesiog laukiu tavęs.
Visai kaip senais laikais.
Kalbėk už save.
Gerai.
Keliaukim namo.
Antroji pilote.
- Matai tą radarą priešais save? - Taip.
Kai jis pradės mirksėti, vadinasi, prietaisas priviliojo titaną,
kuris atvers plyšį, o tai ir bus mūsų kelias namo.
Bet kaip mes pakilsime?
Tiesiog laikykitės. Manau, pajutusios suprasite.
Tiesiog šūktelėk, kai pasieks 900 metrų.
Išjungsiu prietaisą. Atsitraukdami titanai mus įtrauks.
Ly, kas tai? Ką matai?
Šūdas.
Priviliojome titaną, kuris jau buvo čia.
Laikykitės!
Kažkas artėja per plyšį. 2 100 metrų.
1 500 metrų.
- Nagi! - 1 200 metrų.
Šo! Ką darom?
Mes nebeturim laiko, kitos galimybės negausim.
O Dieve.
Jis išeina. Jis tolsta nuo mūsų.
Šūdas.
- Palauk, ką darai? - Savo darbą.
- Ką darai? Ne! Stok! - Grįžk į vietą!
Stok! Ly!
Ne! Ką tu darai?
Argi visada turi būti sunku?
Ly, sugrįžk!
Ne. Jis užsiveria.
Ly!
- Ly! - Ne!
Ly!
Ly! Bėk! Ly!
Ly, kibkis į mano ranką!
Laikau tave! Nepasileisk!
- Ne! - Sugrįžk!
- Ly, ne! Laikau tave! - Per daug svorio, Kei!
- Viskas gerai, Kei. - Ne, aš nepaleisiu!
Ačiū...
- Ne. - ...už viską.
Nepaleisk...
Ne! Ly!
Ly!
Ne!
Kei, pažiūrėk į mane. Prisisek!
Kur mes?
Kas čia per vieta?
Kas jūs?
Keite!
Keite.
Sveika sugrįžusi.
- Tai tu viską padarei? - Aš? Ne.
Didžiosios dalies nesuprantu.
Bet mums pasisekė, kad kažkas jau buvo atlikęs daug skaičiavimų.
Tėti.
Mama?
Tu taip užaugai.
Aš labai atsiprašau.
Labai atsiprašau.
Kentaro.
Norėčiau tave supažindinti su mūsų močiute.
Čia mano brolis.
Nemalonu pertraukti, bet norėtume pradėti medikų apžiūrą ir pasitarimą.
Čionai.
Brenda, ką tu čia veiki?
Kažkas turėjo už viską sumokėti.
Dabar tu dirbi su ja?
Tai sudėtinga.
Per pastaruosius dvejus metus daug kas pasikeitė.
Dvejus metus?
Gal jau eikim?
Nagi. Eime. Greičiau.
Kas per velnias čia vyksta?
Tik viskas, ką tau pažadėjau.
Eime.
„APEX“ KAUKOLĖS SALOS TYRIMŲ STOTIS
Išvertė Sandra Siaurodinė