Halo?
- Si v redu? - Zdajle težko rečem.
Lahko hodiš?
Ja, hvala.
Ta bitja zelo ščitijo svoje ozemlje, midve pa sva na njihovem ozemlju.
Pojdiva.
Res si ona. Keiko Randa si.
Si pričakovala koga drugega?
Nisem pričakovala, da bom živa.
Poznam ta občutek.
Morava iti.
Čakaj.
Kdo si? Kako ti je ime?
- Cate. - Kako si prišla sem?
Padli smo.
Mojbog, May.
Najti morava ljudi, s katerimi sem prišla.
Je Billy s tabo?
Kaj?
Bill Randa?
- Lee Shaw? - Vrniti se morava.
- Morava jih najti! - Saj jih bova. Pomiri se.
Semkaj.
Takoj.
PO LIKU GODZILE
TOKIO
Kaj delaš?
Na Aljaski, v puščavi...
Si vedel, da je Godzila tam?
Nisem vedel, da bo Godzila, moral pa sem ven zvabiti titana.
Zakaj?
Da odprem prehod.
In dokažem, da mreža obstaja.
Obstaja vhod,
ki vodi v njihov svet
znotraj našega.
Vse to, da dokažeš svojo teorijo?
Da sta imela starša prav.
Če ju Monarch ne bi imel za blazneža in heretika,
se dan G morda ne bi zgodil.
Morda bi bila Cate še tukaj.
Cate ni mrtva zaradi Monarcha.
Mrtva je zaradi naju.
Ker sem verjel vate.
Toda zanima te samo tole.
Ni res.
Hotel sem te zaščititi pred tem.
A moje zaščite nisi potreboval.
To je bila moja napaka.
Bi rad drugim prihranil najino bolečino?
Želiš najti način, da človeška rasa preživi?
Pomagaj mi. Delaj z mano.
To lahko rešiva. Skupaj.
- Kaj lahko rešiva? - Skrivnost sobivanja.
Prav.
Če odgovoriš na eno vprašanje.
Ti je to zdaj pomembno?
Ko je na kocki usoda sveta?
Moja odločitev...
Misliš, da se nisem trudil tudi sam razumeti?
Bi bilo bolje, če se ne bi zaljubil v tvojo mamo?
- Da naše družine ne bi bilo? - Naša družina ne obstaja.
Nič več.
Če so ostali sledili mojemu signalu, lahko pridejo ven samo na enem kraju.
Vedela sem, da bodo prišli, ko bodo našli moj signal.
Oprosti.
Signal?
Kakšen signal?
Nisi del reševalne ekipe.
Nisi me pričakovala tukaj.
Nisi iz Monarcha.
Kdo si?
Mojbog.
May.
O bog.
- Kdo sta? - Matervola.
Keiko!
- Keiko, si res ti? - Seveda sem.
Kdo si?
Jaz sem, Kei.
Lee.
Lee?
Drugačen glas imaš. Pridi, da te vidim.
Ne, za hip ostani tam.
Najprej moraš nekaj razumeti.
Kaj?
Kako dolgo misliš, da si tukaj, Kei?
Po mojih izračunih, 57 dni.
Zakaj?
Zakaj se skrivaš pred mano?
Po tvojem padcu sem tudi jaz prišel sem.
- Vodil sem izvidniško misijo. - Tu si bil?
Kako? Kdaj?
Bilo je leta 1962.
Leta 1959 smo. Nesmiselno je, kar govoriš.
Prišel sem leta 1962.
Mislil sem, da sem bil tukaj en teden,
potem pa sem se vrnil. Rešil sem se, ampak...
pisalo se je leto 1982.
Ne.
To je bilo pred 33 leti.
Ja.
Zaradi gravitacijske zevi...
izkrivljenosti prostora in časa...
Je to res?
Smo res leta 2015?
Matematika ti je vedno šla.
- Lee. - Ne morem verjeti, da si živa.
Ti si.
Lee.
Billy...
Ne, Kei. On... Ni ga več.
- Že dolgo je mrtev. - O ne. O ne.
Ne, ne, ne.
Hiroši?
V redu je.
Kako veš?
Kdo si?
Tvoja vnukinja.
Kako je noga?
Dobro. Boli samo, ko hodim.
Potem pa sedi. Gama sevanje se je stabiliziralo.
Še je visoko, a ni nevarno. Zbrali smo vse osebje.
Večina postojank je spet priključenih. Komajda.
Se je Duvallova oglasila?
Si to pričakoval?
Niti ne.
Kaj pa signal?
- To zdaj ni prioriteta. - Nekdo je morda preživel,
pa to ni prioriteta?
Medtem ko je svet še vedno na trnih?
In vse postojanke v pripravljenosti? Ne, ni.
Če je kdo preživel, bo morda vedel, kaj se dogaja.
- Lahko bi bilo pomembno. - V normalnih časih bi bilo zelo,
toda soočamo se z valom napadov titanov,
zaradi česar je ogroženih sedem milijard ljudi.
- Ne bom namenjala virov za reševanje treh. - Kaj če trije lahko rešijo sedem milijard?
Nekdo je spodaj živ.
Morda imajo odgovore in nas kličejo na pomoč.
Ne smemo se pretvarjati, da jih ne slišimo!
Poglej zemljevid, Tim.
Poglej razsežnost tega, kar hočemo ustaviti.
Roke imam zvezane.
Pa jih razveži!
Sicer se Shaw ni motil o nas.
O tebi zagotovo ne.
Dobro premisli o svojih naslednjih besedah.
Boš sedel,
opravil svoje delo in nam pomagal rešiti krizo?
Ali naj ti za nedoločen čas podaljšam bolniško?
O bog.
Neverjetno.
Ponovno sem konfigurirala oddajnik, da pošilja usmerjene gama žarke,
da bi me našli.
- Torej je Monarch deloval do leta 1962. - Še danes delujejo.
Oče je sodeloval.
Povej mi kaj o njem.
Družinski človek je.
Šel je po tvojih stopinjah.
Ko mu Monarch ni več pustil, je delal sam.
Ne zna se ustaviti.
Je srečen?
Sama ga vprašaj.
Lahko ponastaviš prvotno nastavitev?
Ja.
No, v tem primeru
te bom odpeljal domov.
Sem rekel, da bo hitro.
Skoraj vse sem dala stran.
Še nekajkrat moram priti.
Kam boš šel?
V San Francisco.
Samo za nekaj dni.
Urediti moram stvari za ločitev.
Emiko, od zdaj naprej...
Po napadu na San Francisco
sva klicala povsod. Bolnišnice, Rdeči križ.
Iskala po internetu.
Nisem nehala upati, da se boš vrnil domov.
Sanjala sva o tem dnevu.
Ne glede na to, kaj si storil meni,
si tvoj sin zasluži odnos z očetom.
Zato te prosim,
ko boš našel novo bivališče,
da sporočiš Kentaru.
Dobro. Še naprej.
- Gremo naokrog? - To je edina pot.
- May, ne spotakni se ob deblo. - Počasi.
- Pazi. Prekleto. - Držim.
Spočijmo si. Časa imamo na pretek.
- Ja. - Za vas ne vem,
a jaz bi se rad vrnil v svet z letečimi avti in robotskimi služabniki.
Ja. In upokojenskimi domovi na Luni.
- Oddahnimo si. - Meni je prav.
Čakaj, Keiko.
Resno. Ne hodita daleč.
- Si pripravljena? - Ja.
Dve, tri...
Se lahko pridružim?
- Kaj delaš tukaj? - Tvoja mama me je napotila sem.
- Kako je noga? - Boli, ko dežuje. Pa tvoja?
Hecno škrta.
Kanpai.
Vau.
- Običajno ne pijem viskija... - Kaj delaš tukaj?
Dvig gama žarkov. Odkrili smo sestavljen signal.
Signal?
- Sporočilo. - Od koga?
Ne vem,
toda prihaja iz notranjosti prehodov.
Kaj naj s tem? Nič od tega ne razumem.
Ti ne...
tvoj oče pa morda bo.
Hvala.
Moram ti povedati...
Taka si, kot sem si te vedno predstavljal. Vsa ta leta.
Enaka si.
Ves čas tukaj sem se v mislih pogovarjala s tabo in Billyjem.
Ja.
S tabo, kot si bil.
Kaj je bilo z Billyjem?
Slišal sem...
Menda je vodil ekspedicijo na neki otok
in poskušal dokazati eno od teorij o tem.
Nikoli več se ni vrnil.
Toda uspelo mu je, Kei. Do zadnjega je vztrajal.
Hrabro se je boril. Rešil je Monarch.
Rešil je vse, kar sta zgradila.
Vse, kar smo mi trije zgradili.
Ja.
Veliko časa sem izgubila.
Kako je zdaj?
Leta 2015. Celo besede zvenijo nenavadno.
Avti so manjši in učinkovitejši, a sploh ne tako kul.
Televizije so večje, ravne. Vsi jih imajo. Povsod so.
In naprave. Naredili so telefon, ki počne vse in...
Pristali smo na Luni.
Ja.
To sem tudi jaz zamudil, ker sem bil tu spodaj.
Ampak...
Isti stari svet.
Enaki ljudje...
Spori, zmagoslavja.
Mame, očetje...
Otroci.
Ko sva že pri otrocih, bom preveril, kje sta najina.
Upam, da boš dobil sporočilo.
Oziroma ne, ker bo to pomenilo, da sem mrtev.
Najbrž ne boš pretirano žalosten.
Biti moram kratek. Tega, kar sem ti vzel, mi ne boš odpustil,
a ne morem v preteklost in popraviti vseh napak.
Morda pa lahko nekaj zapustim prihodnosti. Zapuščino.
Ugotovil boš, da je bilo vredno.
Živjo, Hiroši.
Tim. Kaj delaš tu?
Smeva naprej?
Hotel si mojo pomoč.
Tvoj oče.
Vedno sem cenil tvojo zvestobo spominu na moje starše, ampak...
zelo sem zaposlen.
Ne zanima me sodelovanje z Monarchom.
To je najbrž dobro, ker se te ne bi dotaknili niti s palico.
- Kaj potem hočeš? - Pokaži mu.
Sevanje gama žarkov iz prehodov.
- Vem za to. - Tega ne veš.
Niso taki, kot smo jih zaznali pred dnevom G.
To je sestavljen signal.
Sestavljen? Kako? S čim?
- Od koga. - Misli, da je Cate živa.
- Zakaj to počneš? - Vem, da se sliši noro.
- Nemogoče. - Ni nemogoče. Shaw se je vrnil.
Ostali pa ne.
Spremenljivk je skoraj neskončno.
- Kot da nočeš, da bi bilo res. - Seveda hočem!
Toda med željami in možnim je velika razlika.
To je kruto.
Hotel si, da sodelujeva. Da končaš svoje potovanje.
Prav. Zraven sem.
Najprej pa mi pomagaj najti sestro.
Kako? Monarch ne bo pomagal.
Ne pri nečem takem.
Ne bodo. Zato sem dal odpoved.
Monarch ni edina organizacija.
Če smo v kraljestvu titanov, zakaj je tako podobno Zemlji?
Ker je del Zemlje.
Različni deli doma. Različni deli njihovega sveta.
Združeni kot krpanka.
Mislim, da to ni kraljestvo titanov,
ampak nekaj vmes. Temu rečem "os sveta".
Pol, ki povezuje nebesa in zemljo.
- Učiteljica. - Že spet.
Odložimo ga.
Kako svetloba pronica, če smo pod zemljo?
Kako veš, da smo pod zemljo?
Ker smo padli v luknjo.
- Smo padli? - Ja.
Ali smo vstopili?
Zajčja luknja.
Dobrodošla, Alica.
Skoraj smo že tam. Pojdimo naprej.
- Pripravljeni? - V redu.
Ja.
Dve, tri. Dvignimo.
Dobro.
Tam je.
Kjer sem jo pustil.
- Kaj je to? - To je naš prevoz.
Pojdimo.
Saj to ni res.
Fantastično, kajne?
- Ja. - Po 53 letih še vedno deluje.
Tu je le nekaj tednov.
Hvala, da si me spomnila, dr. Randa.
Povežimo te zadeve in pojdimo od tod.
- Popusti malo, May. - Prav.
- Kei... - Ja.
...črno žico daj na vrh. Omogoča nadzor...
- Sem. - ...iz notranjosti kapsule.
- Kaj? - Blizu je bilo.
Vsi v kapsulo. Gremo.
- Kei, bom jaz. - Ne priganjaj me.
Jaz bom. Znam dokončati.
- Saj bom. - Kei. Nehaj.
- Kei, kaj je s tabo? - Ostala bom.
Kaj?
Billyja ni več.
Moj sin pa je odrasel brez mene.
Ne bom mu uničila življenja še enkrat z nenadno vrnitvijo.
Tisto tam zunaj...
ni moj svet.
Nič več.
Ne.
Te pošasti so mi vzele vse.
Dovolj je.
To prekletstvo je prekinjeno.
Zgoraj te čaka delo.
Potrebujemo te.
Zmigajmo se in pojdimo.
- Tvoja vnukinja je. - Smešno.
Pripnite se, ker smo na vrsti za vzlet.
Najbrž ne strežete pijače.
Ne. Ko pa se vrnemo, prvo rundo plačam jaz.
- Pripravljeni? - Tebe čakam.
- Kot v starih časih, kajne? - Zase govori.
V redu.
Pojdimo domov.
Hej, kopilotka.
- Vidiš radar pred sabo? - Ja.
Ko začne utripati, je naprava privabila titana,
ki bo odprl prehod in nam omogočil odhod.
Kako bomo vzleteli?
Pripravi se. Vedela boš, ko boš začutila.
Opozori me, ko pride na 900 metrov.
Napravo bom izklopil. Umik pošasti nas bo vsrkal noter.
Lee, kaj je? Kaj vidiš?
Sranje. Privabili smo titana, ki je bil že tu.
Pripravite se!
Nekaj prihaja skozi prehod. Oddaljenost 2100 metrov.
1500 metrov.
- Dajmo! - 1200 metrov.
Shaw! Kaj bomo?
Zmanjkuje nam časa, druge priložnosti pa ne bo.
Mojbog.
- Odhaja stran od nas. - Sranje.
- Kaj delaš? - Svoje delo.
- Kaj delaš? Ne! Stoj! - Vrni se!
Stoj! Lee!
Ne! Kaj delaš?
- Res ne more iti nič zlahka? - Lee, vrni se!
Ne, ne. Izgubljamo ga.
Lee!
- Lee! - Ne, ne!
Lee!
Lee! Teci! Lee!
Lee, primi me za roko!
Držim te! Ne izpusti me!
- Ne! - Vrni se!
- Lee, ne! Držim te! - Pretežek sem, Kei!
- V redu je, Kei. - Ne bom te izpustila!
Hvala...
- Ne. - ...za vse.
Nikar...
Ne! Lee!
Lee!
Ne!
Kei, poglej me. Priveži se!
Kje smo?
Kdo ste?
Cate!
Cate.
Dobrodošla nazaj.
- Ti si vse to naredil? - Jaz? Ne.
Večine ne razumem. K sreči pa je nekdo vse izračunal.
Oče.
Mama?
Zelo si zrasel.
Zelo mi je žal.
Kentaro,
to je najina babica.
To je moj brat.
Nerada motim, a bi vas radi pregledali in zaslišali.
Semkaj.
Brenda, kaj delaš tu?
Nekdo je moral plačati vse to.
Zdaj delaš zanjo?
Zapleteno je.
V dveh letih se je veliko spremenilo.
V dveh letih?
Gremo?
- Pojdimo. - Kaj se dogaja?
Vse, kar sem ti obljubila.
Pridi.
APEX – OTOK LOBANJ RAZISKOVALNA POSTAJA
Prevedla Lidija P. Černi