KAUKOLĖS SALA PRIEŠ 2 SAVAITES
PAVOJUS AUKŠTA ĮTAMPA
Kur buvai?
Pasivaikščiojau.
Vienas?
Su kuo dar?
Kas čia?
Tik eskizas.
Parodyk.
Galiu vieną paimti?
Alus?
Neįprasta.
- Kampai. - Kampai.
Rytoj žinosime…
ar verta buvo stengtis, ar ne…
kai susigrąžinsime Keitę.
Jei būtų praėjusi savaitė
ar mėnuo,
būtų nemaža tikimybė, kad Keitė dar gyva.
Bet praėjo dveji metai.
Gal ne dveji metai.
Ką tai reiškia?
O jei
laikas ten veikia kitaip?
O jei metai gali praeiti per dieną?
Kodėl tikėtum tokiu dalyku?
Po G-dienos,
kai metams dingau,
buvau tau sakęs, kad išvykau į Aliaską
įrodyti tėvų teorijų.
Ten
aptikau plyšį.
Tu į jį įžengei.
Praėjo diena,
daugiausiai dvi…
kai galiausiai išėjau Afrikoje,
buvo praėję metai.
Kodėl iki šiol tai slėpei?
Norėjau apsaugoti tave ir…
Nenorėjau, kad sektum paskui mane.
Bet galėjome šį laiką praleisti kartu.
Kartu dirbome šioje beprotiškoje vietoje…
Aš buvau laimingas.
Tavo dėka.
Tavo dėka atgavau tuos metus.
Atsiprašau.
Gal žinote, ar čia Hiroši Randos laidotuvės?
Taip, čia…
Zukai?
Ar tai įmanoma?
Žinai, kad anksčiau ar vėliau turėsime pasikalbėti.
Aš vis galvoju.
Nesąžininga, kad negavai progos su juo atsisveikinti.
Norėčiau…
Norėčiau pakeisti viską, kas nutiko.
Jei būčiau žinojusi, kad jis ateis…
Jei būtum žinojusi?
Kas, po velnių, manei, kad nutiks? Tai titanas, Keite.
Pasakyk, ką tu ten veikei.
Nežinau. Negalėjau to suvaldyti.
Nežinau, kas su manimi darosi.
Turi manimi patikėti.
Tėtis norėtų, kad visa tai išsiaiškintume kartu.
Tau protas pasimaišė.
Tėtis mirė.
Ar viskas gerai?
Ne. Ne, viskas negerai.
Pasaulyje paskelbta titano grėsmė,
bet niekas neturi nė žalio supratimo, ką daryti.
O tu turi? O „Monarchas“?
Kiek užtruks, kol pasirodys Godzila ir išsrėbs Keitės užvirtą jovalą?
Kentaro.
Žinau, kad tau labai skaudu.
Bet nesvarbu, kas kaltas,
kivirčai tavo tėvo nesugrąžins.
Kentaro.
Mes išeiname.
Kentaro.
Kei, senas bičiulis norėtų pasisveikinti.
Daktare Sudzuki.
Daktare Randa.
Majoras Šo bandė man paaiškinti, bet pamatęs…
Turėtum būti tokio amžiaus, kaip aš, bet tik pažiūrėkit.
Žinau, sunku tai suvokti.
Norėčiau, kad priežastis būtų kita,
bet labai džiaugiuosi jus abu matydamas.
Tu turbūt Keitė.
Hiro man daug apie tave pasakojo.
Palaukit, nežinojau, kad judu palaikėte ryšį.
Ir ne tik. Jis dažnai atvažiuodavo į Haterumą.
Žinai, jei ne tai, ką šis žmogus sukūrė Haterumoje,
nė vieno iš mūsų čia nebūtų.
Turėtum kada nors pamatyti, Keite.
O gal važiuojam dabar?
Nenorėtume trukdyti, ne.
Ne, prašau. Man būtų garbė.
Nežinau. Kol „Monarchas“ neras to titano,
gal tai suteiktų mums ramybės.
Pasidalintume istorijomis apie Hiro.
Nesu tikras, ar laukti čia, kol pasirodys titanas, būtų kam į naudą.
Prašau.
Saugok jį, Hiro.
Rasiu būdą, kaip viską ištaisyti. Pažadu.
PAREMTA GODZILOS PERSONAŽU
Pirma diena.
„MONARCHO“ PAGR. BŪSTINĖ ARLINGTONAS, VIRDŽINIJA – 1958 M.
- Labas rytas. - Labas rytas.
Labas rytas.
Labas rytas, daktare Miura, pone Randa.
Labas rytas.
Alisa. Aš – naujoji pono Randos sekretorė.
Tikrai?
Žinoma.
Jūsų sekretorė ką tik išėjo nupirkti bandelių, dr. Miura.
Ji tuoj grįš.
Gerai.
Apie viską pagalvota.
Gerai. Prašom čionai į naujus „Monarcho“ kabinetus.
Jūsų kabinetas čia, daktare.
Na štai.
Jergutėliau.
Jūsiškis – šalia, pone Randa.
Ne ką prastesnis už šitą.
Taip.
„Nesumaukit visko. Generolas Paketas.“
- Tas žmogus žodžio kišenėje neieško. - Taip.
Gali patikėti?
„Monarchas“ trijuose žemynuose.
Žinai, dėl tavo nufotografuoto titano ir gavome visus tuos postus.
Nekantrauju grįžti ten patyrinėti.
Bent jau daiktus išsikrauk prieš mums pradedant planuoti
- kitą ekspediciją. - Gerai.
Be to, nežinome, kiek užtruks, kol titanas vėl pasirodys.
Kas čia?
Hiro nupiešė naujiems kabinetams.
Nusprendėme jį pavadinti Hirozauru. Ką manai?
Tuk tuk.
- Nieko sau, su visomis regalijomis. - Taip.
Čia tokia prašmatni vieta. Pamaniau, kad reikia pasipuošti.
Labas, Ly.
Kei.
Nori padėti mums pakrikštyti šią vietą?
Šiaip jei, jei leisite,
norėčiau pasiūlyti tostą.
Taip.
Prieš šešerius metus susipažinau su jumis.
Tada pagalvojau,
kad šiedu sava mirtimi nemirs.
O galiausiai supratau,
kad, tiesą sakant, greičiau per jus aš nemirsiu savąja.
Bet dabar labai akivaizdu,
kad jūs ne tik puikiai sugebate apsisaugoti,
bet greičiausiai vieną dieną išgelbėsite mus visus.
Todėl į sveikatą.
Gražus tostas, bet kodėl jaučiuosi, lyg su manimi būtų išsiskyrę?
Nemoku nuslėpti jausmų, ką?
Na…
mane perkėlė.
- Ką? - Ne.
Absurdas. Tučtuojau skambinu Paketui.
Palauk, ne, nereikia. Aš jau kalbėjau su generolu.
Tai jis patvirtino mano prašymą.
- Tavo prašymą? - Taip.
Taip, jis gaus trečią žvaigždutę ir pasiūlė man vietą savo komandoje.
Turbūt visada maniau, kad šį reikalą užbaigsime kartu.
Be tavęs viskas pasikeis, Ly.
Bičiuliai, persikeliu į Merilandą, ne į mėnulį.
Klausyk, mums nusispjauti į logistiką, Ly.
Maniau, esi čia laimingas.
Svarbiausia ne tai, laimingas aš ar ne, Bili.
Svarbiausia tai, kas geriausia mums visiems.
Taigi,
už „Monarchą“.
Mei?
Labas.
Atsiprašau, kad nedalyvavau laidotuvėse.
Pamaniau, kad manęs ten turbūt niekas nenori matyti.
Ir nežinau, po visko, kas nutiko,
taip pat suprasiu, jei nenorėsi matyti manęs čia.
Galiu…
Nekalbėjai su Keite?
Ne, pirma atėjau čia.
Norėjau pamatyti, kaip tu laikaisi.
Nenoriu apie tai kalbėti. Eime išgerti.
Nuleisk ranką.
Tu man neraportuoji.
Tėti.
Kiek laiko praėjo? Treji metai? Ketveri?
- Penkeri. - Penkeri metai.
- Taip. - Kad mane kur.
- Taip. - Verčiau jau užeik.
- Turim apie daug ką pasikalbėti. - Taip.
PULKININKAS LILANDAS LAFAJETAS ŠO II
Negaliu patikėti, kad dirbu toje pačioje vietoje su sūnumi.
Čia glaudi bendruomenė.
Po šimts, pažįstu čia pusę vyr. karininkų. Čia viskas aišku.
- Tavimi gerai pasirūpins. - Ką tu darai?
Atšvęskim tavo naują paskyrimą.
Ne, rytoj mano pirmoji diena.
Negali išgerti vienos taurės aštuntą vakaro?
Ne, noriu būti aštraus proto. Noriu pasirodyti geriausiai.
Tu teisus.
Po galais, žinau, kiek tau reiškia Paketo gera nuomonė.
Gerai, tiek to. Vieną. Vieną taurę.
Man tinka. Šitas gėrimas nepigus.
Paistalai.
Ar pakalbėsime apie tai?
- Apie ką? - Kodėl išėjai iš „Monarcho“?
Taip, nežinau, ar tai…
Tai nėra viena iš mūsų stiprybių, supranti, ką turiu galvoje?
- Kas? Kalbėjimas? - Asmeniškumai.
Tai asmeniška.
Taigi, ar su kažkuo susipliekei, ar sanguliavai?
Jėzau Marija, tėti. Liaukis.
Kodėl turi būti tik du variantai?
Vadinasi, širdies reikalai. Karininko žmona?
- Sekretorė? - Gerai.
- Tu neatstosi? - Karo slaugė? Kažkieno motina?
Ji buvo kolegė, tėti.
Ji buvo kolegė.
Mokslininkė.
Nuostabiausias mano sutiktas žmogus.
Ir ji, kaip suprantu, užimta.
Ji su antru nuostabiausiu mano sutiktu žmogumi.
Nors verčiau kepurę suvalgyčiau, nei pripažinčiau jam tai į akis, taigi.
Taip.
Žinai, kad myliu šią šalį,
bet ji mus kartais klaidingai priverčia galvoti, kad galim turėti viską.
Sėkmę, laimę, šeimą.
Išskyrus garbę.
Ji turi savo kainą.
Nesu tikras, kad išsaugojau ir ją.
Tu pasitraukei, tiesa?
Taip.
- Nori dar vienos? - Ne, pagailėjai pildamas.
Noriu tik likusios savo gėrimo dalies.
- Žinot… - Ačiū.
- …sėdėjau prie štai šito stalo… - Ačiū.
…daugiau kartų, nei norėtųsi pripažinti,
ir klausiau, kodėl „Smėlio laikrodžio“ projektas žlugo.
Kas nepavyko?
Laiko išplėtimas, žinoma.
Be jo visos lygtys buvo neteisingos.
Stebuklas, kad plyšys visų mūsų nepražudė.
Po to mane įtraukė į juodąjį sąrašą.
Atšaukė vizą. Reputacija žlugo. Mano išradimai buvo sunaikinti.
Visi?
Sakė, kad jei bent pažiūrėsiu į dar vieną izotopą,
„Monarchas“ pasodins mane tvarkyti popierių.
Taip buvo, kol pas mane neatėjo Hiroši.
Jis norėjo sužinoti apie mano titano telefoną.
Titano telefoną?
Sudzuki prietaisą.
Pasakiau, kad jį prieš daug metų konfiskavo „Monarchas“,
bet Hiroši ėmėsi konstruoti naują nuo nulio.
- Už Hiro. - Taip.
Norėjau papildyti visiems taures, bet, regis, baigėsi.
Ten yra daugiau.
Kai pamačiau, kad jis tęsia mano darbą,
atsigavau.
Šitas irgi tuščias, Zukai.
Kodėl neparodai, kur laikai gerus dalykus?
O Dieve.
O šūdas.
JAV ARMIJOS ŽVALGYBA TIK OFICIALIOMS REIKMĖMS
Labas. Ką čia veiki? Maniau, tu dirbi Hodžo salėje.
Man buvo ankstyvas susitikimas. Nepusryčiavau. Tu alkanas?
Už kelių kvartalų yra vietelė.
Ten tokie skanūs avižiniai batonėliai, kad apsiverksi.
Labai mielas pasiūlymas, bet nemanau,
- kad turėčiau vėluoti pirmąją dieną. - Paistalai.
Aš jau perspėjau Paketą.
- Aš jau pavalgiau, taigi… - Sūnau,
jei nesuvalgysi jų avižinio batonėlio, nutempsiu tave į karo teismą.
Gerai. Vienas puodelis kavos. Ir viskas.
Pameni, kai paskutinį kartą buvome pas Sotą?
Taip, per Naujus Metus.
Taip.
Jis netyčia įpylė mums to „Yamazaki“ už 9 000 dolerių.
„Neryk! Išspjauk į butelį!“
Sunku įsivaizduoti, kad toks buvo mano gyvenimas.
Vaikščiojau po viskio barus, leidau laiką su kietomis amerikietėmis.
Su kuo? Manimi?
O dabar esu tik bičas, kuris matė, kaip jo tėtis nukraujavo purve.
Liaukis, Kentaro. Nebūtina to daryti.
Galime visada grįžti namo.
Ne, viskas gerai.
KELIAS PAS SOTĄ
- Kada jis visa tai uždėjo? - Manai, Sota ten?
Sveiki atvykę.
Stalas dviem?
- Taip. - Prašom čionai.
Argi čia ne Sotos baras?
Kas nutiko?
Kalbate apie buvusį savininką?
- Hai. - Pardavė gal prieš metus, bet…
Manau, jums čia taip pat labai patiks.
Ne, eikime kur nors kitur. Čia…
Ne, aš… Atėjau išgerti pas Sotą.
Aš ir išgersiu, blemba.
- Prašom prisėsti. - Viskio.
Turite viskio?
Turime… viskio kokteilį su mėlynosiomis avietėmis?
Gerai, tik be mėlynųjų aviečių.
Ačiū.
Už tėtį.
Kiek laiko tu jau nieko nevartoji?
Hiroši nenorėtų, kad jo netektis nubrauktų ištisus blaivumo metus.
Atsipalaiduok, Zukai.
Mane domina tik viena – sunaikinti monstrą, kuris jį pražudė.
Ne, negali sunaikinti titano.
Ne, aš negaliu, bet Godzila gali,
o aš kaip tik svečiuojuosi
pas vienintelį žmogų, mokantį patraukti jo dėmesį.
Štai kodėl įsipiršai į svečius.
Rimtai, Zukai, aš tik bandau padėti mums išgyventi.
Ko besigriebtume, niekas nepasiteisina…
bet negaliu nustoti bandęs.
Vis dar galime išgelbėti milijonus gyvybių, Zukai.
Tu tą žinai. Tau tereikia žengti žingsnį.
Turi pamatyti mano pomidorus.
Pamatęs, kaip Hiroši patobulino mano titanų telefoną,
pajutau įkvėpimą sukurti kai ką naujo.
Taip.
Ar galėtum juo nuvilioti titaną nuo didmiesčio?
Teoriškai.
O nukreipti jį link savo pasirinkto taikinio?
Kalbame tik teoriškai, tiesa?
Būk geras, paaiškink. Kaip jis veikia?
Neveikė. Matai, visus šiuos metus aš sprendžiau klaidingą klausimą.
Dabar, kai žinau apie laiko plėtimąsi,
man tereikia apskaičiuoti laiko skirtumą
tarp mūsų pasaulio ir Pasaulio ašies.
Reiktų klausti, ne kur paskutinį kartą matei Godzilą, bet kada.
Taip.
Pameni, kai prieš kelerius metus susirgau gripu?
Buvau ką tik atsikrausčiusi. Gyvenau naujoje šalyje
ir man buvo labai gaila savęs.
Buvau labai nusiminusi ir vieniša, o tada tu išdygai ant mano slenksčio
su ramenu
ir visais „Atgal į ateitį“ trilogijos filmais,
ir taip – tris vakarus iš eilės.
Žinai, tai mieliausia, ką kas nors dėl manęs yra padaręs.
Tikrai.
Tu vis dar gali būti mielas vaikinas,
kuris labai nevykusiai mėgdžioja daktarą Brauną.
Atleisk.
- Ne, viskas gerai. - Klausyk, tai mano klaida.
- Ne, viskas gerai. - Aš esu ne tas Randa.
Keista.
Tau labiau patinka mano sesuo, ar ne?
- Kentaro… - Nežinau. Gal…
Šiaip ar taip, ji tavęs nenorėjo.
Suteiksiu tau erdvės.
Paskambinsiu ryte.
Įpilkit dvi taures.
Mačiau, kaip žlugo tavo pasimatymas.
Užjaučiu.
Tai nebuvo pasimatymas.
Turėjai pabandyti, tiesa?
Į sveikatą.
TIESIOGIAI – KARŠČIAUSIOS NAUJIENOS
Kas žino, jau rytoj viskas gali baigtis.
Galiu prisijungti?
Argi ne juokinga?
Tos žvaigždės.
Jos iš kito laiko.
Šviesa, kurią matome, yra jų praeitis.
Tai jau nutiko,
bet šviesa kažkaip dar sklinda,
kaip nenorintis išblėsti prisiminimas.
Ar tave tai guodžia?
Aš taip save tikinu.
Kažkur, kažkurioje šios visatos dalyje…
Hiroši šviesa tebešviečia.
Keite, nejudėk.
Tos bangelės vandenyje.
Jau esu jas mačiusi.
Kai Titanas X buvo netoliese.
Ne…
Bet jis turėtų būti už tūkstančių kilometrų.
Taip.
Kiek laiko tai tęsiasi?
Nuo tada, kai išleidau Titaną X.
Tai štai apie ką kalbėjai lėktuve.
Nežinojau, kas tai.
Maniau, kad kraustausi iš proto.
Ne, nesikraustai.
Papasakok man viską.
Turime išmatuoti tavo gaunamą signalą.
Gal mums pavyks modifikuoti dalį Sudzuki įrangos.
- Ką jie daro? - Nežinau.
Kur išsiruošėte?
Kas čia? Ką jis daro?
Tą ir norime išsiaiškinti.
Paprasčiausiai išmėginsime, ką jis sugeba.
Važiuojame į Osorės kalną.
Ten yra plyšys, tas pats, prieš kurį atsibudau 1982 metais.
Norite atverti plyšį į Pasaulio ašį?
Ne dabar, ne.
Tik norime sužinoti, ar tai įmanoma.
Dėl ko?
Kodėl rizikuotumėte išleisti dar vieną titaną į šį pasaulį?
Godzila nėra šiaip titanas.
Ką čia kalbi?
O Dieve. Godzila su Titanu X,
nori, kad jie susiremtų.
Taip, noriu, kad jie susiremtų.
Bet, tikėkimės, šis prietaisas padės mums nustatyti vietą ir laiką.
Iš proto išsikraustėt?
Jie ne koviniai šunys, kad pjudytumėt juos tarpusavyje.
O jei į kovą atsivestum didžiausią ir pikčiausią šunį?
Klausykit, mes neatversime plyšio.
- Tik išmėginsime, ką jis sugeba. - Išmėginsite, ką jis sugeba.
Kalbi kaip generolai, Ly.
Negali valdyti Godzilos, pats žinai.
Nesi tas žmogus, kurį pažinojau.
Nežinau, Kei, gal tai ir gerai.
Daktare Sudzuki… prašau…
Atsiprašau, daktare Randa, bet…
nieko nedarymo kaina pernelyg didelė.
Bet jie – gyvi padarai, Ly.
Daug protingesni ir senesni, nei galėtume įsivaizduoti.
O mes esame žmonės.
Ir, kaip ir tie monstrai,
mes tenorime išgyventi maisto grandinės viršuje.
Dabar mes prieš juos, Kei.
O galų gale svarbiausia tik viena.
Kas laimės.
G-dienos įrašas. Gerk.
Ką tu darai?
Įvedu savo numerį.
Pamaniau, tau šiandien jau kartą nepasisekė, todėl nepaprašysi.
Taigi, ėmiausi iniciatyvos.
G-diena. Gerk.
Kai visą tą pražūtį ir mirtį rodo vėl ir vėl, žmonės tiesiog atbunka.
Nežinau, ar tam pritariu.
Mes tai pavertėme gėrimo žaidimu.
Tai tiesa.
Bet gal tau reikia išmokti reaguoti ne taip jautriai, supranti?
Tam, kad atėjus tai akimirkai, nepultum į paniką.
Ne, kai pasirodys titanas, tu pulsi į paniką.
Turbūt tau geriau žinoti.
Kas?
Iš kur žinai, kad esu matęs titaną?
Aš tik… turbūt atspėjau.
Aš…
žinau, kad padauginau.
Kas tu, po galais?
Aš vardu Izabelė, Volterio Simonso dukra. Ir…
Palauk. Ką? Jie tave atsiuntė manęs šnipinėti?
Ne, neatsiuntė.
Šiek tiek slapčia tave pasekiau.
Bet ne. Jie manęs nesiuntė.
Šiaip jau, jie sakė, kad neturėčiau prie tavęs artintis,
nes tikriausiai būsi pernelyg piktas.
Panašu, kad patarimas buvo geras.
Nežinau. Turbūt tiesiog netikiu, kad esi pasirengęs pasiduoti
ir viską perduoti „Monarchui“ arba, dar blogiau, Keitei.
Mano akimis žiūrint, jūs visi esate vienodi.
Ne, prašyčiau.
Suteik man progą įrodyti, kad klysti.
Reikėjo tau pamatyti, tėti.
Tas padaras buvo „Empire State“ dangoraižio dydžio.
Sakau tau, jis alsavo ugnimi.
Ačiū, mieloji.
Ne. Nereikia.
- Apmokėsiu sąskaitą. Man metas. - Ne.
- Ly, paklausyk, tu nepavėluosi. - Ne, tėti. Aš vėluoju.
- Turėjau ten būti prieš dvi valandas… - Ačiū.
Nepavėluosi, nes tu nebeturi
raportuoti Paketui.
Ką?
Pala, ką? Kaip suprasti?
Aš tave pervedžiau į KPPG Vietname.
Juokinga.
Taip. KPPG.
Taip, tą ir dariau šįryt.
Ką?
KP… Ką tu padarei?
Karinių patarėjų?
Taip.
Kodėl šitaip pasielgei?
Nes žinau, kas tau geriausia.
O dabar, jei jau baigei ožiuotis, paaiškinsiu.
Žiūrėk, ta šilta vietelė Paketo biure gal ir skamba įspūdingai,
bet niekad nepadarysi karjeros šioje kariuomenėje,
jei neturėsi pasiekimų, į kuriuos kiti galėtų lygiuotis.
Po to, kai prancūzai pasišiko Dien Bien Fu,
mes labiau įsitraukėme į konfliktą regione,
dėl to gali įgyti patirties mūšyje.
Aš tik nenoriu, kad tu kartotum mano klaidas.
Pasitikėjau netinkamais žmonėmis, buvau pernelyg naivus.
Man nerūpėjo politika ir tada…
Pražiopsojau savo karjeros traukinį.
Gera istorija.
Turėčiau patikėti, kad pražiopsojai savo karjeros traukinį,
nes buvai pernelyg naivus?
Jei turi, ką pasakyti, verčiau pasakyk.
Dešimt kartų apkeliavau pasaulį,
mačiau monstrus sulig minininkais.
Susidūriau su tokiais dalykais, kokių negali įsivaizduoti.
Taip, ir po penkerių metų ką gali parodyti?
Tėti. Mes bandome…
apsaugoti žmones, o tam reikia suprasti, kaip tie padarai veikia.
Ly, manai, kad jie nori išmokti gyventi su mumis?
Tu manai, jie nori mus suprasti?
Ne. Jie nori mus sunaikinti.
Jiems terūpi išgyventi, ir še tau purvina paslaptis.
Mums irgi terūpi tas pats.
Nes galiausiai svarbu tik viena.
Kas laimi.
Kas laimi, taip, tai svarbiausia.
Ly, man tai neduoda ramybės.
Kas?
O jei pasirodys Godzila?
PAVOJAUS PRANEŠIMAS
Kentaro!
Ačiū dievui, tu čia, aš taip nerimavau.
Ot šūdas.
Mei! Eime.
- Keite? - Viskas gerai.
Sakiau jums, jis nenori mūsų nuskriausti.
Tau viskas gerai?
Ačiū dievui.
Tau viskas gerai?
Sveiki atvykę į naujuosius namus, kapitone.
Pone.
- Ačiū, eilini, gali eiti. - Geros dienos, pone.
Čia Izabelė. Palikite žinutę.
Čia Kentaro.
Įrodyk, kad aš klystu.
Turime gauti atsakymus ir surasti Titaną X prieš Ly iškviečiant Godzilą.
Jei tai, ką jauti, išties ateina iš Titano X,
gal tavo gaunamas signalas gali nuvesti mus pas jį.
Pamėginkime dar kartą.
- Pasiruošusi? - Vanduo ir elektra.
Kas blogo galėtų nutikti?
Keitiklis konvertuoja tavo kūnu einančias bangas
į elektros signalus, kuriuos galime išanalizuoti.
Ką nors matai?
Srovė nestipri.
Signalas per silpnas.
Jei galėtume panardinti tave truputį giliau, gal jis sustiprėtų.
Man baisu.
Kai paskutinį kartą prisiartinau…
Žinau.
Keite, mes neskubėsime.
Panirk tik tiek, kiek gali.
Tu žinosi, kada sustoti.
O jei nežinosiu?
Aš žinosiu.
Aš čia.
O Dieve.
Veikia.
Keite.
Tau pavyko.
Paklausyk.
ATSUKTI
SUSTABDYTI – ĮJUNGTI
Kas tai?
Girdi?
Tai panika.
Tai baimė.
Aš manau, jis pasiklydo.
Taip, štai čia, Zukai.
Čia aš išlindau.
Tada pažiūrėkime, ar, atsižvelgus į laiko plėtimąsi,
mano skaičiavimai padės aptikti Godzilą.
Kas negerai?
Plyšio likutinė energija kartu su mūsų pridėta energija
gali sukelti kvantinius iškraipymus.
Yra vienas būdas išvengti trikdžių.
Kanalas, kuriuo galima surinkti duomenis.
Kanalas. Skamba neblogai.
Aš esu kanalas?
Čia panašiai kaip Franklino aitvaras?
Taip. Iš dalies.
Reikia, kad prisiartintum prie plyšio arčiau,
nei žmogui būtų protinga artintis.
Kas blogiausio gali nutikti?
Blogiausia…
Nežinau.
Vajetau. Ly.
Atsiprašau, aš užėjau. Aš…
Pamaniau, rasiu tave čia dirbančią savaitgalį.
Ly, aš atsiprašau, kad labiau nepasistengiau įkalbėti tavęs likti.
Ne.
Norėjau, bet tu atrodei apsisprendęs,
o žinant tai, kas tarp mūsų…
Aš… Taip. Manau, aš…
Iš tikrųjų atėjau čia pasakyti,
kad net jei judu ir galite dirbti vieni…
Nesu tikras, kad aš galiu.
Tai, ką čia darote, Kei, yra pernelyg svarbu,
ir pažadu
dėl „Monarcho“ nustumti savo jausmus į šoną.
Jei vieta vis dar laisva.
Žinoma.
Niekas negalėtų tavęs pakeisti, Ly.
Kei.
Dėl ko persigalvojai?
Mane nukrėtė šiurpas, kai žvilgtelėjau į savo ateitį
be porelės gerų moksliukų šalia.
Nesakytum „gerų“…
jei pamatytum Bilio siūlomą maršrutą per Uralo kalnus.
Sovietų elektrinėje įvyko avarija.
Ji buvo priversta užtverti gero pusantro šimto kilometrų teritoriją.
Manau, ten vyksta kažkas daugiau.
Taip. Kur?
Kazachstane.
Taip. Reikia juos sinchronizuoti, nes…
Esi bandęs kalbėtis siaučiant uraganui?
- Supratau. - Taip.
Gerai, kur man eiti?
Truputį toliau.
- Čia? Gerai? - Taip, beveik. Taip, gerai. Štai čia.
Taip.
PAVYZDYS
Štai taip. Taip, lik ten.
Gerai.
Gerai. Atsitrauk.
Ramiai, Zukai. Ramiai.
Ar veikia?
Registruoja anomaliją.
Nežinau, ar tai titanas.
Gaunu stiprų signalą, Zukai.
Suradai Godzilą?
Prietaisas surado kažką.
Bet nemanau, kad Godzilą.
Sumažink energiją! Mane traukia į vidų.
Nagi, Zukai!
Zukai!
Gerai.
Zukai, aš nebeturiu vietos. Aš rimtai, išjunk! Išjunk dabar pat!
Jau išjungiau.
Ar užregistravai?
Ar matei tai?
Kas tai buvo?
Ką užregistravau?
Mano instrumentai kažką fiksuoja, bet tai nelogiška.
Kam rūpi? Tai buvo puiku.
Aš net nežinau, ką mes ką tik padarėme, o tu?
Ne.
Štabe?
Štabe, girdi mane? Baigiau.
Kas čia?
Su kuo kalbu?
Čia majoras Lilandas Lafajetas Šo III.
Mano įgula žuvo.
Mano transporto priemonė sugadinta.
Maistas baigėsi.
Štabe, mane reikia paimti.
Išvertė Sandra Siaurodinė