Не проходить? Я можу побігти нагору і взяти готівку.
-Ти, мабуть, новенька на районі. -Так.
Ми намагаємося догодити усім.
Особливо гарним жінкам.
Перша покупка безкоштовна.
-Ой! -Ага.
Дякую. Дуже тобі дякую.
Я новенька. Не віриться, що ти зрозумів.
Якби знала, що перша покупка безкоштовна, я б купила більше всього.
-Ой. -Усе гаразд?
Гарного дня.
Вибачте.
Привіт, Марлі.
Давай я усе покажу.
Я й звідси усе бачу.
Зате вбивці нема де сховатися.
Так, знаєш, я думаю, що тут є старий воєнний
шарм нового століття.
Що ж, усім треба з чогось починати, еге ж?
Поглянь на Вупі.
Вона виросла у районі Челсі.
Глянь на неї зараз.
Без бюстгальтера, у балахонах, потворних черевиках
і під кайфом, як повітряний змій на денному телебаченні, люба.
Це станеться з тобою, моя крута подруго-шефине.
Марлі, ти що скинула мені $500?
Так. Тобі треба більше? Можеш казати чесно.
Так, але не від тебе.
Припини, сестро. Поглянь на підлогу.
Схожа на декорації «Гамільтона».
Ой!
Не кажучи вже про те, як тут тхне, сестро.
Наче дно морозилки з талим льодом.
Боже мій.
Я вже не відчуваю смороду.
Я що вже звикаю до нього?
Але, Мевіс, знаєш, чого я тут не бачу?
Працюючої плити?
Бойфренда-зрадника!
Якщо хочеш жити, як у серіалі «Коледж Гілл»,
я тобі допоможу.
Я з тобою.
«ГРИЛЬ І ДЕЛІ»
Карта бажань — перший крок до маніфестації мого майбутнього.
Тільки погляньте. Це так…
Я тебе розумію, сучко. Розумію.
-Дякую. Ми розуміємо одна одну. -Боже.
Що реалістичніше? Сто тисяч підписників чи клятий Ленні Кравіц?
Але це дуже захоплює.
Дякую. Дуже дякую.
Ось чому я тебе люблю. Дякую, що віриш у мене.
-Ти моя дівчинка. -Так.
Ой. Ні, скажи, що це не сповіщення від Жака.
Цей покидьок влаштовує нашу щомісячну вечірку з шампанським без мене?
Навіть не запитав?
Так грубо!
То й що?
У нього вечірка з закусками із шинкою та дешевим шампанським.
Так, але, Марлі, вечірка була моєю ідеєю.
У мене вечірки з їжею дуже добре виходять.
Ви розійшлися.
Коли ми з Беном розлучилися, я залишила позаду все,
крім тебе, звісно.
А Бен їде на вечірку з шампанським?
Я знаю, вони з Жаком спілкуються,
і мені цікаво, яку історію Жак розповідає людям,
закладаюся, що сумнівну.
Може, спитаєш Бена?
Я не питатиму свого колишнього про твого колишнього.
І, між нами, ніхто не любить такі вечірки.
Кажу тобі. Я була на останній… Ні, на останній у мене розболівся шлунок.
І енергію, яку ти витрачаєш на нього,
маєш витрачати на себе.
Чергове сповіщення?
Ні.
Хочеш подивитися, чи не так?
Ні.
Я бачу його периферичним зором.
ВИЖИВАННЯ НАЙТОВСТІШИХ
Халіле, тобі сподобається CC Blooms.
Ой, привіт!
Привіт, королево! Ваш столик готовий. Він вже не липне.
Дякую. Так огидно!
Йо, шалений заклад.
Я знаю, еге ж?
Ти лише місяць у Брукліні,
а вже маєш свій столик, як Рей Ліотта у «Крутих хлопцях»?
-Гей? -Привіт.
Мевіс, ти не познайомиш мене з маленькою морквою,
щоб я могла покласти її у свій хумус?
Це М'ята.
Я Халіл, і у цієї моркви немає нічого маленького.
-Добре! -Гаразд!
Мені піти?
Будь обережний, любий. Я можу перевірити.
Клас. Переважно через мене.
-Так, Мевіс? -Що?
Маю для тебе захід для стилістів.
Що, справді?
Зазвичай я не раджу працювати на сучку,
але я знаю її з часів, коли була ще юною дреґ-принцесою.
Ти у скрутному становищі, тож терпітимеш її фігню.
Так. Звідки ти знаєш?
Дівчино, поглянь на себе. У тебе на обличчі все написано.
Тепер я розумію, чому ти тут часто буваєш.
Дуже дякую, морквинко.
Привіт. Мевіс Бомонт, я захоплююся модою.
Угу.
Трохи занадто. Я перестаралася, бо нервую.
Можу дати вам ляпаса, якщо хочете.
Що? Ні. Тобто: «ні, дякую».
Я Брюс. Підпишіть тут, будь ласка.
Ой.
Угода про нерозголошення?
Я така доросла. Що тут? День народження Бейонсе?
Гаразд.
Думаю, я піду за вами.
Гаразд!
Ого!
Лиш відповідайте на її питання.
Нічого її не питайте. Не робіть паузи перед відповіддю.
Як мені поставити запитання, якщо я…
Боже. Я постійно роблю паузи, а ви кажете…
Не роби пауз!
Я люблю Наташу Каріну.
Ой, хвилинку.
У мене інтерв'ю з Наташею Каріною? Це будинок Наташі Каріни?
Господи! Улюблена супермодель 1990-х років.
Ні. Не 1990-х років. Сучасності.
Добре. Та яка різниця?
Я ж просила стиліста, а не мультяшну мишу.
Мультяшну мишу?
М-Е-В-І-С-Б
Мейвіс Бомонт — це я
Рада знайомству, Наташо Каріно.
Я ваша найпалкіша шанувальниця.
У мене розмір 18-20 у хороші дні.
Що?
Хіба не дивно, що я одягалася, як ви у восьмому класі?
Це ж не те, що ви хочете почути?
Так. Мені подобається.
Чудово.
Ого. Добре.
Унікальна інтерпретація.
-Тобі не подобається. -Ні.
Скажи мені в обличчя. Вона промовляє: «Робота божевільної».
Ну, на полотні багато емоцій,
але будь-хто може намалювати банан.
Не всі можуть так.
Що ж, дякую.
Те, що ти бачиш на полотні — мій хаотичний тиждень.
Живопис — одна з речей, які розслабляють, коли я почуваюся божевільною.
Божевільною.
Дивно, але я розумію, про що ти.
Ти сказала, що живопис — один з речей, які тебе розслабляють.
Які інші?
-У тебе є «Смеґ»? -Люблю надійну розкішну техніку.
Боже мій. Я теж. Це так заводить.
«Діор».
«Валентіно».
«Живанші». Що?
Ці сукні мені більше не пасують.
Я маю почуватися сексуальною, сучасною і сильною на червоній доріжці.
Зрозуміла. Що думаєте про мій лукбук?
Книга, я дивлюся на неї.
Гаразд.
Наташо, я точно знаю, як це,
коли улюблені дизайнери не шиють у твоєму розмірі.
Але обіцяю, я знайду вам сукню,
у якій ви будете почуватися так, як і у «Живанші».
Мені треба лише зняти мірки.
О, так не піде.
Ні.
Гаразд.
Який у вас розмір?
-Четвертий. -Ні.
-Я дещо купила для заходу. -Ой!
Так.
Забере п'ять сантиметрів з моєї талії.
Гамівна сорочка?
Корсет.
Авжеж. Я сказала метафорично.
Можна сказати, що ви й так гарна?
Чесно кажучи, жінки з усієї країни летять до Південної Флориди
і буквально вводять рідкий бетон у своє тіло, щоб виглядати, як ви.
Необов'язково виглядати, як незаймана з «Бріджертонів».
Що ти розумієш, мультяшна мишо?
Я одягну корсет.
Кінець розмови. Допоможеш?
Ой.
Гаразд. Я просто…
Я не… Гаразд, просто дозвольте… Можете втягнути…
Один…
Знаєте що? Мені дуже шкода.
Я хочу одягати жінок і допомагати їм любити своє тіло.
Якщо вас одягаю я, корсету не буде.
Боже, я просто намагалася допомогти.
Постарайся бути милою. Може, мультяшна миша щось знає.
-Вона погодилася. -Боже мій!
Не облажайся.
Вона просто вийшла і нічого не сказала.
Захід завтра.
Ой.
Що за подія?
Привіт.
Вгадай що?
Я отримала роботу.
Роботу?
У якому клубі ти танцюєш?
У них є крила?
Бо у хороших стрип-клубах є курячі крильця, сучко.
Замовкни!
Я просто дражню тебе, люба.
Я так тобою пишаюся.
-Сьогодні відсвяткуємо? -Не дочекаюся.
Гаразд, бувай.
Не дивися на мене так, Рональде.
Ти любиш стрижки їжачком у клубі «Сапфір», тож не вдавай.
Не можна знову все зіпсувати. Ми вже це проходили.
Привіт.
Я зроблю смузі. Хочеш?
Я взяв фрукти з класу.
То ти працюєш за дармові фрукти. Класно.
Переробка, повторне використання.
Усе просто.
Мило, що ти хочеш, щоб я лишилася,
але подивімося правді в очі. Давай по-чесному.
І про що мова?
Що ж, це явно не квартира чоловіка,
який хоче більше, ніж секс на одну ніч.
Чекай, ти що називаєш мене Казановою?
Це ти сказав, не я.
Квартира не обладнана для того, щоб жінці було комфортно.
У тебе є один стілець, два келихи для шампанського і одна чашка.
Ти займаєшся сексом з дівчатами вночі,
але не снідаєш з ними вранці.
Тут навіть дивану немає. Що мені робити? Сидіти на ліжку?
Не думаю, що ти розумієш мій стиль.
Я мінімаліст.
Слухай, я тебе не засуджую.
Моє життя складне,
тож сьогоднішня розвага — саме те, що мені було потрібно.
Дякую.
Що за Казанова з такою гарною бородою?
Я як мінімум ловелас.
Боже, Мевіс!
Так дивно тебе зустріти.
Я обираю речі для «Великих Дівчат» Ліззо.
Привіт, Тренте. То ти працюєш над зйомкою Ліззо?
А хто ж?
Знаєш, у нас із Жаком гарна робоча динаміка. Я…
Лялю, не віриться, що той негідник так тебе кинув.
Я його покинула.
Бережи себе, люба. Тебе бракуватиме на вечірці з шампанським.
Я взагалі-то купую для Наташі Каріни, бо тепер я її стиліст.
Дідько, нікому не кажи, бо я підписала угоду про розголошення!
Нерозголошення… Ой.
-Дею, ти рятівник. Я… -Припини.
Ні, справді. Я така рада, що тебе знаю.
Зроби для неї магію, яку ти створюєш для дреґ-королев.
Усе це восьмого розміру,
але у неї десь десятий зверху і розкішний дванадцятий знизу.
Смакота.
-Ага. -Так.
-Ой. Мушу взяти. Секунду. -Авжеж.
Привіт, Халіле. Боже мій. Що відбувається? На що я дивлюся?
Вони називаються диванами. Який мені купити?
Поверни камеру. Що, за 25 років дружби
і вимушеного сидіння на підлозі, відбувається? У тебе друга жінка?
Гаразд, пригальмуй. Ми цього не робитимемо.
Гадаю, мені час трохи оновити берлогу.
Угу. Я вдам, що вірю, якщо хочеш.
Я просто не знаю, який диван, ясно? Дивани, наче стосунки.
Якщо обереш не ту людину, застрягнеш надовго,
а я не хочу тривалих стосунків не з тим диваном.
Боже, Халіле. Хто тебе образив?
Це не тату, а простий диван.
Просто їдь у Верхній Вест-Сайд до Housing Works на 74-ту і Коламбус.
Візьми щось, може, шкіряне?
Буде гарний і потертий, тому зручний.
Чорт! Ось чому я подзвонив тобі. Ти у цьому найкраща.
Так, я неймовірна. Почни розпускати такі чутки.
Мені треба йти. Маю роботу.
Бувай.
-Тобі усе це треба на завтра? -Так.
Схоже на реаліті-шоу.
Я знаю. Але ніхто не отримує троянду чи фінгерінг у гарячій ванні.
-Добре, час на вечірку із закусками. -Ні!
-Дідько, знову? -Це неправильно.
Навіщо ти це робиш?
Усі люблять імпровізовану вечірку із закусками?
Ми — ні.
Перестань зациклюватися на Жаку.
Так не чесно.
Ми п'ять років будували гарне, успішне життя разом,
а він залишив собі друзів, вечірки, спосіб життя
і японський туалет.
Моїй дупі так холодно зараз. Мені це не подобається.
Мевіс, ти зараз створюєш нове життя. Зрозумій.
-Ти маєш святкувати новий захід. -Припини.
-І припини думати про Жака. -Пастор.
Що саме ми святкуємо з приводу моєї нової роботи?
Хвилювання, нерви, страх невдачі? Це ми зараз святкуємо?
Ми святкуємо те, що тепер ти шефиня.
Ти — гендиректор своєї власної корпорації.
Якщо ти не віриш у себе і свої рішення, ніхто інший не повірить.
Ого!
Що це за мотиваційна промова для темношкірої?
Я вип'ю за це.
-Дякую. -Це було прекрасно.
-Тепер нам потрібна піца. -Прошу.
Гаразд.
-Не те, що воно виглядає не цікаво -Ні.
-Ні.
-Ні? -Це все?
-Усе.
-Не знаю. -Вона не знає.
Брюсе, дай нам хвилинку.
Ось. Ця.
Приміряйте зелену.
Гаразд.
Добре.
-Ні. -Так.
-Мені потрібен корсет. -Ні.
-Ні, мені потрібен корсет. -Не потрібен.
Потрібен корсет. Піду візьму.
Ні, корсет вам не потрібен. Я просто тут підніму.
Треба трохи підняти.
-Дозвольте мені… Встаньте. -Ой.
Встаньте. Добре.
Гаразд.
Вам не потрібен корсет.
Усе гаразд.
-Усе гаразд. -Усе гаразд. Я почула.
НЬЮ-ЙОРК НАШКАР
Центр Анхеля Оренсанца?
Обожнюю це місце. Знаєш що?
Я була тут колись на пінній вечірці.
Дивіться, як я мочу волосся на публіці.
Ким я себе вважала? Худою білою дівчиною? Чорт.
Мені так подобається.
Чесно кажучи, ви єдина, хто любить колір. Ну, добре, текстуру.
Мені потрібен вхід зсередини.
О, так! Зрозуміла. Вже близько!
Ого!
Зачекайте. Це що день народження багатіїв,
де вони вдають, що мертві?
Я завжди хотіла піти на таку.
Чекайте. Це що справжній похорон?
Чому вони плачуть?
Це похорон мого колишнього чоловіка.
Чому ти не фотографуєш?
Вибачте. Я просто намагаюся зрозуміти, де ми зараз знаходимося.
Вибач, але мені потрібні фото, як я наближаюся до труни.
Ні! Ні, Наташо. Ні в якому разі.
Я не підписувалася висміювати чийсь похорон.
Безглуздя.
Це неправильно. Мені ніяково таке робити.
Ні в якому разі. Ні!
Послухай.
Не думаю, що я колись почувалася у своєму тілі так, як зараз.
Завдяки тобі.
Я дуже довго чекала цього дня.
Як виглядає моє декольте?
Гарно, наче два кокоси.
Фантастика.
Я її шанувальниця.
Прощавай, коханий.
Він знайшов мене,
коли я була гарячою офіціанткою на роликах у Бей-Рідж.
Він сказав, що знайде застосування моїм довгим ногам.
Я думала, він хоче, щоб вони були у нього на плечах.
І я була не проти.
Я була дуже розпусною.
Але він мав на увазі моделінг.
І хоча він покинув мене заради тієї…
я завдячую йому
всією моєю кар'єрою.
Тому я сьогодні тут.
І маю прощальний подарунок.
«Кажуть, фараони забрали свої скарби з собою у потойбіччя».
«Тож, якщо він
забере свої найдорожчі речі,
не захоче жити без цього».
Мевіс, моя сумочка.
Мені дуже шкода мою… вашу втрату.
Я банкрут.
Кредитна картка не спрацювала на банани.
Люблю чорне мереживо.
Ось ваша сумочка.
Насолоджуйся у потойбіччі, Бредлі.
О дивна милість
Ти спасла
Негідного мене
Молодець.
На жаль, час вийшов.
Не забудьте. Завтра буде змішана техніка,
тож принесіть нетрадиційні матеріали.
І не забудьте вугільні комплекти, гаразд?
Привіт.
Я
тут подумав про те, що ти сказала.
Справді, тепер?
Так.
І я хочу сказати, що я гордий власник нового дивана.
Ой. Ого.
Що?
Слухай, мені було добре з тобою, але я не шукаю нічого серйозного.
Що, серйозно? Хто серйозний?
Атмосфера Казанови?
То були лише спостереження, які мені підходять,
бо усе, що мене цікавить — трохи розваг.
Я гадала, ми на одній хвилі.
Так. Авжеж. Звісно, на одній хвилі.
Дівчино, ми з тобою на одній річці. Одному океані.
-Ти впевнений? -Так.
Ти прийшов до мене дуже гордий тим диваном.
Хіба чоловік може не розповісти, що купив меблі?
Луїзо, я купив диван.
Це просто базікання. Добре?
Тож не забудь свої нетрадиційні матеріали на завтра.
Вибач.
Я так сильно не плакала з 1997 року.
Ну, Наташо, почуття для того, щоб їх відчували.
І, очевидно, він багато для вас означав.
Знаєш, мене поглинула образа
на стільки років.
І заради чого?
Я стільки часу витратила,
сидячи вдома,
злилася, що він мені зрадив.
Злилася, що він кинув.
Лютувала, що він пішов далі і знайшов щастя.
Іноді так важко відпустити.
Більше ні. Він мертвий.
Наташо!
Боже мій! У прямому ефірі дивляться 10 000 людей. Виходьте!
Відчини кляті двері! Відкрий!
Боже мій!
Так, люба. Хештег Наташа Каріна.
Хештег бодіпозитив. Хештег працюй, мамо!
Хештег Мевіс вбила!
Чекай, що? Ні, не вбила. Що завгодно після Мевіс, але не вбила.
Не Мевіс вбили! Видали! Перероби!
Не можу, дівчино. Люба, ми вже в етері, але у тренді!
Де? У в'язниці?
Багато сердечок.
-Дякую. -Так.
-Трохи шампанського. -Так.
Так!
Знаєш?
Дивитися, як Наташа горює за своїм колишнім…
Я так не хочу.
Я не хочу роками ображатися і злитися на Жака.
Я просто знаю, що маю це пережити.
І я не знаю, як саме це зробити, але…
я просто відчуваю, що мушу пережити біль,
щоб подолати прірву.
Зізнаюся, я заздрю тобі.
-Мені? -Так, тобі.
Ти дуже ризикувала, починаючи свою кар'єру,
але зробила це, бо хотіла.
Так.
Дівчино, я давно
не думала про те, чого мені хочеться.
Смішно, бо я думав, що ти захоплюєшся
каструванням білих хлопів у корпоративній Америці.
-Ого. -Я теж так роблю.
Що ще можна зробити?
У житті має бути щось більше, ніж кар’єра, чи не так?
Марлі.
-Справді. -Дуже дякую.
За Мевіс!
Мевіс!
Дякую, що надихнула нас усіх.
Кажуть, фараони Забрали з собою скарби
У потойбіччя
Тож у разі, якщо він забере Свої найцінніші речі
Він не захоче жити без цього
Жити без цього
Так, дівчино!
Це
Потойбіччя
Переклад субтитрів: Тетяна Реббекі