Bolí mě celý tělo.
Neumřu, že ne?
- Ne, zlatíčko. - Jasně že ne.
Já nejsem doktor. Jen dělám testy.
Řeknete mi, co se mnou je?
Moc soli? Másla? Alkoholu? Červenýho masa?
Cukrovka? Mám cukrovku? Moc cukru, nebo málo cukru?
Je to hyperaktivní, příliš aktivní, moc aktivní štítná žláza?
Nebo je málo aktivní? Proč je ta štítná žláza tak neaktivní?
Tak co je to? Mluvte! Proč nic neříkáte?
Doktor si přečte výsledky a pak si s vámi promluví.
Ne, to je nepřijatelné. Moje kamarádka se světlou pletí trpí.
Nebudeme jen tak čekat na nějakýho bílýho chlapa v plášti,
aby sem nakráčel a řekl, že s ní nic není.
Pardon, ale…
Víte, jak často jsou černošky v nemocnicích utlačovány?
Mám vám ty statistiky přečíst?
Někde tady musí být černošský doktor. Vstávat.
Ano, vy. Hned budu zpátky, zlatíčko.
- Tak jo. - Zařídím to.
Děkuju.
Najdu ti dobrýho černýho doktora.
- Mám tě ráda. - A ven!
Musím dělat ty testy.
Ne, vy musíte udělat…
Ještě jsem toho tolik nestihla udělat.
Chtěla bych…
Chci procestovat svět.
Chci se stát mámou a dál rozvíjet svou kariéru.
Bože.
Bože. Nemám práci.
Odmítla jsem 10 000 měsíčně a Natasha není tak hrozná.
Co jsem to provedla, Khalile? Nemám příjem.
Přestaň.
Teď se musíš hlavně uklidnit. Všechno to dělat budeš.
Natáhni se, zavři oči a odpočiň si.
- Jo? - Dobře.
- Tak jo. - Chtěla bych tu mít svůj generátor zvuků.
A co bys chtěla? Chceš oceán, nebo město?
Město.
Záchranka.
- To byl parádní zvuk města. - Tak jo.
- Spi. - Mám tě ráda.
Dobře? Já tebe taky.
PŘEŽIJÍ JEN SILNĚJŠÍ
Pardon. Jasně. Pardon, pane. Jasně, ignorujte mě.
Černošky všem vždycky pomůžou,
ale jakmile potřebujeme pomoc my, tak nic.
Víte, že jsme vynalezly maxi vložky?
Jo, je to tak. A 3D filmy. Nejrůznější technologický pokroky.
Jo. Výživu sondou, bezpečnostní kameru,
identifikaci volajícího, nemluvě o rokenrolu.
Mohl by mi někdo prosím ukázat, kde je nějaký černošský doktor?
- Prosím! - Víte…
Kdybyste se trošičku uklidnila, slušelo by vám to.
Kde máte kamarádku?
Cože?
Nazdar, jednu jsem našla.
Jo.
- Dobrý den. - Dobrý.
- Jsem dr. Brittová. - Mavis Beaumontová.
Ráda vás poznávám.
Tak jo, teď prosím odejděte, abych paní Beaumontovou mohla vyšetřit.
Tak padej.
Slyšels tu krásnou černošku, co každý den zachraňuje životy.
Dobrá.
Zlehka na vás zatlačím a vy mi povíte, jak moc to bolí. Od jedné do deseti.
- Dobře. - Ano?
Začneme na krku.
Řekla bych tak tři.
Dobře. Zkusíme to tady.
Tak to je sedm. Jasná sedmička. Velká sedmička.
- Dobrý? - Bože můj, bože můj!
- Mavis, jsi v pořádku? - Bože! Jak ses to dozvěděl?
- Od tvý mámy. - Bože.
Ale my tě nevolali, hochu. Čau.
Mám údaje o jejím pojištění. Jen jí pomozte.
Jsem na tvým pojištění?
Já bych tě neodebral. Musím na tebe dohlídnout.
Ve spisu máte stres, omdlení a nepravidelný dech.
- Zkusíme ještě jednu věc, ano? - Dobře.
Nepravidelné dýchání občas může způsobit…
Asi jsem toho v sobě hodně držela.
- Dobrý ráno, krasavice. - Bože, Jade!
- Co? Říkala jsem, ať mě tak nebudíš. - Nedala jsem ti štípanou pusu.
Poslouchám tě, učím se a mám takovou radost, že žiješ.
Panebože!
A je tady tvoje máma. A už mě má ráda.
- Že jo, Lo Lo? - Ano, zlato.
Mami, co děláš v Brooklynu?
No, jsi nemocná.
Nejsem. Jenom jsem měla panickou ataku.
Z toho, co vím, to byla akutní panická ataka.
A proč?
Protože žiješ špatně. Ve hříchu.
Hele, víš co? Nemusíš sem chodit a…
Mavis, je ti 38.
- To vím taky. - Já myslela, že ti je 45.
To ti řekl kdo?
Ježíš měl důvod dát ti tu obří plynovou bublinu do břicha.
Musíš si vzít Jacqua.
Mít děti. Založit rodinu.
Rodinu jsi přece vždycky chtěla.
Mami, nemusíš sem chodit a říkat mi, co chci.
A co teda chceš? Toho Lucu?
Proč ztrácíš čas se vztahem na dálku, když máš muže přímo tady?
No, Luca a já jsme…
Vlastně ani nevím, jak na tom jsme, takže…
Z jaké je rodiny?
Velké, milující a italské.
Takže je z mafie?
Ty se moc díváš na Rodinu Sopránů. To není fér.
Život není k ženám fér, Mavis.
Faktem je, že s dětmi musíš začít už teď.
Hned teď. Buď praktická.
Mám být praktická?
Máš mě vůbec ráda?
Jistě že mám. Proto jsem objednala kozu na kari.
Půjdu ji s Jade vyzvednout.
Jo!
Obleč se.
Otec na tebe čeká v obýváku.
Bože můj.
Čau, tati.
Ahoj.
Ahoj. Aha, takže budeme pít?
Ano. V rajčatovém džusu jsou vitamíny, víš?
- Posaď se. Promluvíme si. - Dobře.
Tak jo.
Nový smeták zametá čistě, ale ten starý zná všechny rohy.
Na to bych potřebovala titulky, tati. Nešlo by to bez přísloví?
Hrnek není rozbitý. A proto kávu nevyhodíme.
- Rozumíš mi? - Prostě řekni, co máš na srdci.
Muži občas dělají věci, na které nejsme hrdí.
Podvedl jsem tvou mámu.
Vím, že o tom víš.
I ona o tom ví.
Bylo to pro nás těžké období.
Pro nás všechny.
Ale nenechali jsme se tou chybou zničit.
Čtyřicet dva let manželství.
Lidi občas chybují.
Musíš jim odpustit.
Jo, to je…
Když odešel z nemocnice,
Jacque jel k nám domů a požádal mě o svolení, aby si tě mohl vzít.
A když jsem mu pohlédl do očí, viděl jsem muže, co udělal stejnou chybu,
ale který tě opravdu miluje.
Tak jsem souhlasil.
Teď je to na tobě.
Ještě vodku?
Jo.
Jak se cítíš, když víš, že si tě chce Jacque vzít, ale tolik se toho děje?
Já ti povím, jak se cítí.
Cítí, že si ten nesmysl nezaslouží diskuzi.
Jo. Diskuzi si to nezaslouží.
Ale nejde nic necítit, když tě chce někdo požádat o ruku.
Zvlášť ve věku, kdy se rozhoduješ, jestli budeš mít děti,
a pět let sis myslela, že si ho vezmeš.
A taky jste spolu vybrali jména pro svý děti.
A když ten člověk cítil tamten prd, co z tebe vyšel, a přesto tě chce.
Zlato, to je požehnání.
- Požehnání. - Fakt?
Tak dost, jako v tom filmu s Jennifer Lopez.
Vlastně s tebou snad ani nechceme běžet.
- Bojím se toho. - Poběžíme před ní.
Hej, prdí všichni. Je o tom i kniha.
Díky, žes mě to nechala naplánovat. Rád trávím čas i u vás,
ale chci, aby mě Coop viděl v mým živlu. Je to šílený?
Ne, vůbec ne.
Je to od tebe moc milý a jsem ráda, žes to naplánoval.
No jasně.
Tak jo, Coope, povídej. Jakou máš vizi?
Ať ti dám, co potřebuješ.
Vlastně ještě nevím, co namaluju.
Nevíš, co mám udělat, když to má být dárek?
To je super.
Není nic lepšího než dárek, cos sám vytvořil.
A pro koho to je, Coopere?
Mami, neříkalas, že chceš zajít na manikúru?
Kousek odsud bylo studio.
No jo, víš co? To jsem říkala, to je pravda.
Dobře, tak mi napiš, kdybys něco potřeboval. Mám tě ráda.
- Ahoj. - Ahoj.
Tak jo, Coope, povídej. Pro koho to je?
- Chris. - Chris.
A předpokládám, že Chris je ona, on nebo osoba, na kterou chceš udělat dojem?
Ona. Je docela v pohodě. Bude mít oslavu narozek,
ale já tam nepůjdu, tak mě napadlo, že jí dám dárek.
Jasně. A proč tam nejdeš?
Bude to na kolečkových bruslích. Nevím, proč tohle holky dělají,
ale já na bruslích nejezdím.
Hele, Coope, nechci, abys byl v šoku
a aby sis myslel, že někdo jako já je dobrej ve všem,
ale na kolečkových bruslích jsem eso.
A po dnešku budeš taky. Pojď, posuneme ten stůl.
Co tvý záda? Je ti jen devět, měly by být v pohodě.
Děkuju, žes se mnou šla v úterý ráno a v šatech jako na červenej koberec.
Co, tohle? Mavis, zrovna jdu z pracovní schůzky.
Fakt? Jdeš z práce a koukají ti kozy i stehna
a vypadáš jako jedna z Princových tanečnic?
- Takhle chodíš na pracovní schůzky? - Holka, no tak. Prosím tě.
- Máš prodloužený řasy? - To se nemůžu vyparádit?
Pardon.
Dobré odpoledne, Mavis.
- Dobrý den. - Dobrý den.
Jsem ráda, že jste přišla.
Je rozumné vyšetřit vaše reprodukční zdraví.
Nemůžu tomu uvěřit. Zase vy. Teda Mavis, no tak.
Fakt? Neřeklas mi, že jdeš za dr. Brittovou.
- Neřekla? - Ne.
Já myslela, že jo.
- Ne. - Asi jsem zapomněla.
Asi jo.
Moje chyba.
Jo.
Dr. Brittová, pamatuje si mou kamarádku Marley?
Tak jo. Ze všeho nejdřív najdi svoje těžiště.
Hlavní je střed těla.
Tak trochu pokrč kolena. To je ono.
- Trochu je pokrč a jeď ke mně. - Ne.
Dobře. V pohodě. Tak po krůčcích.
Pusť se tý židle.
Coope, pusť tu židli.
- Já ji pustil. - No dobře.
Koukni ještě na mě.
Ani tolik nejde o bruslení, ale o tvůj styl.
Takže to na Chris chvíli zkus takhle.
Jo? Koukej na ni dost dlouho, aby věděla, že se ti líbí,
ale ne moc, abys ji nevyděsil.
A jak teda dlouho?
Šest vteřin.
Raz.
Dva.
- Tři. - Dobře, u tebe stačí tři.
Coope, pustíš někdy tu židli?
- Myslím, že ne. - Tos věděl, když jsem kupoval ty brusle?
- Byl jsem si docela jistej. - Mám lepší nápad.
Stav se tady zítra, vyřešíme to.
Tak jo.
Jo?
Chceš si je sundat?
- Prosím. - Tak jo.
Možná cítíte francouzskou vanilku od Victoria’s Secret.
Potřela jsem si kotníky. Nevím, jaký jste měla den.
Musí to být děs, ale když jsem objednaná já, bude vonět.
To je od vás milé.
Díky.
Tak jo, už máme hotovo.
Nechám vám tu ubrousky.
Hned se vrátím a probereme nízkou hladinu progesteronu,
středně velké folikuly, vychýlenou dělohu a možné geriatrické těhotenství.
Díky.
Geriatrický těhotenství.
Skvělý.
To ne.
Bože. To ne.
No jo.
Ahoj, Mavis.
Chtěl jsem ti říct, že tvoji kariéru plně podporuju.
Tu letenku jsem ti poslal,
protože jsem chtěl být s tebou a ukázat ti svůj svět.
Ale došlo mi, že to můžu, i když tady nebudeš.
Tak jdeme na to.
Den v mém životě.
Tohle je hned před mým bytem.
To je moc pěkný.
A tenhle palác je… No dobře, ne. Jenom tam mám kancelář.
Chtěl jsem si k tomu vymyslet nějakou historku,
ale pravdou je, že netuším, co tam bylo dřív.
Ty trdlo.
A pozdrav jednu z rodin, se kterými zrovna pracuju.
- Tak to je neuvěřitelně rozkošný. - Teď se spolu projdeme domů.
Tady je malá restaurace,
kde taky prodávají domácí těstoviny a čerstvou zeleninu,
takže ti večer můžu uvařit.
Pokud tady někdy budeš, budu ti vařit každý večer,
ale nic s rýžovými křupkami.
Koukni na tyhle rozkošné gnocchi.
Vidíš? Jsou roztomilé jako ty.
Vážně jsou jako já.
A tady budeš spát. Vedle mě.
A doufám, že až jednou budeš mít čas,
využiješ tu letenku, co jsem poslal, a přiletíš za mnou.
Musím říct, že jsem v tom nová.
Ne v randění, ale randění se ženami.
Ale ne ve spaní se ženami, to už jsem dělala.
Spala jsem se spoustou žen, ale…
No teda, moc mluvím.
Připadám si teď jako Mavis a je to vyčerpávající.
Dám ti své číslo.
Napiš mi čas a místo,
a prosím tě, rozhodně si obleč tohle.
- Zatím. - Uvidíme se.
Tak jo.
Dobře, tak mi pověz, co má Chris ráda.
Chloe Baileyovou, zmrzku, náušnice.
Hele, zpomal. Chápu. Začneme něčím jednoduchým.
- Její oblíbená barva? - Modrá.
Modrá. Tu tady máme.
Taky má ráda podcasty o skutečných zločinech.
Dobře, jo. Jasně. Vymyslíme, jak to tam zapracovat.
Ale zní to, že má komplexní osobnost. To je moc dobrý.
Je mi líto. Vrať se, až budeš starší.
Ale cesta z Jersey mě stála 32 dolarů. Musím vidět Peprmint.
Egypto, cesta z Jersey do Brooklynu, to je jako vztah na dálku.
No ne?
- Pusť… Jak se jmenuješ? - Billy.
Billy jde taky. Já dnes nepiju…
- Zas problém s kreditkou? - Jdeš ráno k soudu?
No jo. Já nepiju, takže se postarám, že Billy taky nebude.
Díky. Připadám si jako na křižovatce.
Proč ta rozhodnutí musím dělat teď? Proč 38 působí jako limit?
Holka, máš narozeniny?
Neblbni! 38 už mi je dávno. Vždyť jsi pořádala mou oslavu.
Hergot. To je fakt. Jsem děsně dobrá kámoška.
Za moc to nestálo.
Blbost, bylo to skvělý. Striptýz a chlast.
Vzpomínáš si.
- Teď už jo. - Dobře.
Počkat, ale nemluvila jsi s Jacquem, že ne?
Ne. O to, že mě chce Jacque požádat o ruku, teď nejde.
Nebo o něj možná jde.
Možná jde o Lucu. Já nevím. Možná jde o všechno.
Mně je taky 38.
Máme spoustu času si to rozmyslet.
Ne, ty na to máš čas.
I kdyby ti bylo 92, byls na vozíku a někdo si na tebe sedl, otěhotní.
To je nechutný.
Mám tak týden na rozhodnutí, jestli si zamrazím vajíčka. Ani na to nemám.
Není to fér.
Dokonce kvůli tomu nepiju, přitom bych pít hrozně chtěla.
Holka, moc mě mrzí, co teď prožíváš.
Musím ti říct, že to, že jsem neměla děti,
bylo hodně těžký rozhodnutí, ale pro mě bylo správný.
A vím, že být mámou je pro tebe moc důležitý.
- Co to je? Vyplivni to. - Jen Tic Tac.
Ukaž. Máš dost pro všechny?
Je to Tic Tac. Mátově svěží.
Bude z tebe skvělá máma.
Chápu tě, ale zbytečně na sebe tlačíš.
Člověk nikdy neví, kde skončí.
Dneska odpoledne jsem maloval brusle
na oslavu devátých narozek se synem mý holky.
To jsou věci. Se synem tvý holky.
Budete se mi smát, že jsem šťastnej, ale já jen říkám, že nikdy nevíš.
To je ono. Ten tvůj výraz. To chci taky.
- Podívej, jak se ksichtí. Je švihlej. - A jak se zubí.
Proč vždycky vypadá tak švihle?
- Jako by dostal kuře zdarma v McDonald’s. - Že jo?
Jen si utahujte. Ale nešijte do mě, že jsem šťastnej.
Ty jsi rozkošnej. To video bylo úžasný.
Den v tvým životě je super.
Jsem rád, že se ti to líbí. Chybíš mi. Chci brzo přijet.
To bych ráda.
A chci založit rodinu. Aspoň to zkusit.
Aha.
Promiň, to chce kontext. Nedávno jsem byla v nemocnici. Krátce.
Mavis, není ti nic?
Ne, jsem v pohodě. Byla to panická ataka.
Ale vlastně to pro mě byl i budíček. Ohledně toho, co v životě chci.
Tak jsem se objednala k odbornici na plodnost a…
chci mít děti.
Vážně. A kariéru. A úspěch.
A jestli to mám všechno získat, musím začít hned.
Nech mě to chvilku vstřebat, Mavis.
Jasně, nic od tebe ohledně toho neočekávám.
Já jen, že tohle mezi náma mi nepřijde moc realistické.
Abych byla upřímná,
cítím k tobě takové pouto,
ale jak do toho můžeme jít naplno jen po pár měsících?
A když nás dělí celý oceán?
Já vím, není to fér. Ale to video se mi fakt moc líbilo.
Bylo to dobrý video.
Tak jo.
Ahoj.
To bylo tak smutný.
Panebože.
Většinou si říkáte „zatím ciao“.
Tak jsem mu ukázal tohleto.
- Aha. - Co ty na to?
Dobrý. Co tam máš dál?
- Na frajeřiny ještě nebyl připravenej. - Ty jo, pozadu.
Ale to, cos ho naučil, stačilo,
protože s Chris na té oslavě na bruslích tančil ploužák.
Jo!
Coop je borec. Já věděl, že mu to na bruslích půjde.
Aspoň se o ni mohl opírat.
Neustále o tobě mluví a dokonce o tobě řekl otci.
A ten se s tebou vlastně chce setkat.
- Tvůj bývalej se chce sejít? - Jo.
Máme takovou dohodu, že když se s někým seznámí Cooper,
měl by ho poznat i ten druhý.
A jak to šlo v minulosti?
Vlastně se to ještě nikdy nestalo, takže…
Aha. Dobře.
Ale nemusíš se do toho nutit.
Ne. Chci to udělat.
Půjdu do toho. Chci ho poznat. Ať jsou všichni v pohodě.
To chci. Ať jsou všichni… Ať jsi v pohodě ty.
Ať je v pohodě tvůj bývalej. Cooper taky. Všichni.
Ať jsme všichni v pohodě. Společně.
Tak jo. Super.
Super.
To ne.
Tak jo.
Nazdar, čokosušenko. Vy i ta podivínka se laskavě…
Jděte mi z cesty!
Ne!
Tak. Jade, otevři dveře.
Jade, prosím tě, otevři ty dveře. Jade, otevři…
Proč jsi neotevřela?
Nevěděla jsem, kdo to je. Koukám na detektivky.
Mavis?
- Hodilas po mně prádlo? - Běž.
Dovol mi zůstat. Je to nejlepší den mýho života.
Vypadni!
Do prdele.
Ahoj. Omlouvám se.
Víš, já… Stalo se totiž…
Mavis.
Chci se tě na něco zeptat.
Dobře.
Kdo je Luca?
NA MOTIVY KNIHY OD MICHELLE BUTEAU
Překlad titulků: Vojtěch Ulrich