Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
- Vad gör de? - Det är en lek.
De står där med en stör för att se hur de ska lägga snöret-
- och var de ska ställa de små pinnarna.
Varför gör de det här?
Jag måste ha hamnat vid sidan av leden, fast jag vet inte var.
- Habla español? - Icke.
Bra. Jag är inget vidare på spanska.
Det här stället ligger en knapp mil bort, åt det håll du står.
- Då har jag passerat det. - Du red rätt igenom det.
- Inte ligger det längre österut. - Jag sa ju det.
Ta samma väg tillbaka, och titta noga när du kommer till floden.
- Och då ser jag en stad? - Inte fan är det ett mirakel.
Nåja.
- Har du ätit i dag, broder? - Ge dig av. Jag är inte din bror.
James Sykes.
Stick! Stick!
Kom igen!
Sätt fart!
Kom igen!
Var var han?
Om han överlever kan du fråga honom.
Caleb, leta efter hans häst med Gratton.
Nej, jag ska jaga jäntan hans.
Hördu...
Joon, hon vet.
Ja, ja!
Först ska jag äta frukost.
Nu slutar du med det där.
Din bror sa att du ska leta upp hästen.
Sätt i gång, innan den blir uppäten!
Gå in och ta hand om honom.
"Den som handlar moraliskt i tider av överflöd"-
-"skall framstå i en annan dager."
"Han skall vända sig mot sina bröder."
"De skall kriga om markernas förtorkade frukter."
Vatten tränger upp genom jorden. Det gör det.
Som olja genom en veke.
Joseph!
Man måste luckra upp jorden. Släppa fram vattnet, så att det kan falla som regn.
- Det där är villfarelse. - Nej, regn följer alltid plogen.
- Det gör det inte. - Jo, det gör det.
Regn följer plogen.
Kom, far din är inte bra på det här.
- Nej. - Vill du inte, Nat?
Nej.
- Mrs Kittredge? - Tack, Tom.
Ser du? En gentleman.
- Försiktigt! Det är laddat. - Så hemskt.
Ni ska kanske passa er allihop.
Passa dig!
Nat, de går nu.
De sa att du skulle komma.
- Det var inte snällt. - Håll mun!
Va? Säg inte så!
Nat! Prata inte så där!
Inte så illa, va?
Visst såg jag dig dansa, Fran?
Jag höll dr Bowman på fötterna tills nån gav honom en stol, om det nu är dans.
Den jag bjöd upp nobbade mig.
Jag blev gråtfärdig.
- Vilken dumbom skulle nobba dig? - Inga namn.
Men han går bakom dig med sitt gevär, James.
- Vägrade du dansa med mamma? - Jag dansar inte med nån.
- Nat, du dansar underbart. - Det ser dumt ut att dansa med sin mor.
Jag dansade.
- Jag dansade, pappa. - Ja, du var balens drottning.
Nat.
Vad är det?
Det hörs ingen musik.
Det är nån utanför!
Ingen fara.
Lizzie?
Nat!
Ingen fara.
I skåpet.
Ammunition till det där.
Nat, ställ dig där.
Mamma!
Allt kommer att gå bra. Stanna här nere på golvet. Var inte rädd.
Snälla!
Vad gör du? Lägg undan det där.
Nej. Jag tänker inte sitta här medan de...
Det är bättre att du blundar, Malcolm. Du får inte röja oss.
James! James!
James, det är Bill Landry och några till!
- Frun, har ni vatten här uppe? - Ja.
Blöt mattor och filtar, taket brinner!
Vi kan spika igen när filtarna är på plats och vår man är nere.
Kommer det inga fler?
- Kommer det inga fler? - Jo, många.
Men dem vill man inte släppa in.
Nej, håll dig på benen.
Grabben ser dig.
Håll vakt, pojk. Vi ska klara det här.
Det gör inget. Låt det vara, gumman.
Få bort honom!
Få bort honom.
Nat! Nat!
Fran, ut med dem!
Nu!
Nat!
- Nat! - I väg med dig!
- Pappa? - Kom med. Kom!
In med dig!
Gå ner.
- Här, mamma. - Kom ner, Nat. Nat?
- Jag stannar hos pappa. - Nej, nej... Nathaniel!
Nathaniel!
Mamma?
Håll dig bakom mig.
Kom.
Herregud...
Mamma, jag kan inte andas.
Jag kan inte andas!
Sluta! Sluta, det kommer att rasa!
Backa undan. Backa undan. Lita på mig, vännen.
Nu så, nu så...
Sluta. Sluta.
Kom igen, kom igen...
Kom igen!
Mamma är med Lizzie.
Jag sa att jag skulle stanna här med dig.
Förlåt.
Det var dumt att sikta på Lizzie.
Andas, älskling. Andas, älskling.
Nu är det min tur.
Det var som fan!
Ger de sig av?
Jag trodde inte att de var så många.
Är du redo, pojk?
Tror det, pappa.
Nu släcker jag lampan.
Du måste lita på mig.
Du måste lita på mig, du måste lita på mig.
Du bereder för mig ett bord i mina ovänners åsyn.
Du smörjer mitt huvud med olja-
- och låter min bägare rinna över.
Blunda.
Ryttare kommer!
- Alla håller! - Håll!
Kommendera utgå, sergeant. Rapportera om en timme.
Utgå.
Han reder sig.
Mr Chavez, håll uppsikt åt det hållet.
Tack vare apacherna får ni göra ett hederligt dagsverke.
Ni två, upp på krönet och visa er. - Ni andra låter vapnen ligga.
Ni är kanske inte så vana vid gevär, men spadar kan ni hantera. Börja gräva!
Vad är det här?
Apacher, sir.
Troligen White Mountain.
Jag talar om er. Vad gör ni här?
Vi bor här, sir.
Nej, det gör ni inte.
Ni har stannat till här, men inte mer.
- De enda som blir kvar är de. - Sir?
- Är ni först på bosättningen? - Nej, sir. Det var nog de.
Vilka är de?
Vet inte. Vi kom för sent för att fråga.
Apacherna kanske vet nåt om det. Fråga dem.
Så det var det ni hittade när ni kom - gravarna?
Ja, sir.
Men ni såg inte det som ett tecken?
Jo, ett tecken på att vi skulle bygga på den här sidan av floden.
Och hur har det gått?
Om min far kom ned från bergen skulle han se hur det är.
Hjorten och vapitin håller sig borta från dalen nu.
För att jaga måste vi ta oss västerut där al-chiseh jagar eller österut mot pima-
- och slåss mot tin-ne-áh på deras heliga platser.
Och allt beror på rädslan för några få tält vid floden.
Pionsenay...
Vad har du jagat?
Det där kan vi inte äta.
Jag borde inte besöka mimbreños, men det har jag gjort.
Jag såg en av dessa män bli jagad och dödad-
- för att ha fällt en hjort.
Vi såg honom bli dödad-
- för en hjorts skull.
Min familj är väl sörjd för högre upp.
Vi går inte hungriga.
Vi lever inte i fruktan.
Pionsenay tyckte inte om att se de blekögda på slättlandet.
Nu har han tagit in dem i mitt hem.
Se här. Det här har jag tagit in.
De är inte farligare för dig-
- än de som miste dem där nere vid floden.
Männen är borta, det kan jag se.
Men deras söner kommer att ta över.
När sönerna växer upp kommer de att jaga dig.
De kommer att jaga hela vårt folk...
...utan att veta vem av oss du är.
Det blir likadant för dem, och för deras söner.
Men mig hittar de inte sovande i bergen, som min far.
En gång var han en stor krigarhövding, men nu är han gammal.
Då måste du ge dig av.
Ja, jag ska ge mig av härifrån-
- där människorna är för rädda för att besjunga mig.
Det här såg jag också i min dröm.
Du ska vänta på de blekögda på slättlandet, och du ska inte sova.
Du som har gjort dem till din fiende.
Du ska slåss mot dem så länge du kan, men de kommer inte att ge upp.
Och när du vill gömma dig kan inget högre upp hjälpa dig.
Då kommer du att se de blekögda som jag.
Och då kommer du att förstå...
...varför jag inte sjunger din lov...
...i dag.
Nu kan de själva välja.
De är fria att göra som de vill.
Jag har inte mer...
...att säga dem.
Jag tar det här.
Så att det inte stör sömnen för en gammal man.
Mr Ganz?
Pojk...
Dina föräldrar tycks ha kallats hem av Herren.
Vi här nere får ta hand om arbetet.
Ta den tid du behöver. Säg till när du är redo.
Det kommer att ordna sig.
Följ efter ett stycke. Se om de håller ihop eller om några har vänt om.
Vad tycks, vato?
Några av dina dambekanta ligger här.
Känner du den här?
Ni har köpt marken av mr Pickering, vad jag förstår.
Jag beklagar. Nu vet ni vad ni har köpt.
De som jagar här tänker inte dela markerna med er.
Det ni bygger kommer de att bränna ner.
Vi kan inte försvara platsen, vilket de infödda vet.
40 km norrut ligger bosättningen Camp Gallant.
Där får ni amerikanska arméns beskydd.
Vi kan erbjuda eskort dit nu.
Men inte mer.
Det är budet.
Löjtnant!
Ni har en timme på er.
Huset där uppe, sir...
Nej! Nej...
Nej!
Låt henne vara!
- Nej! - Låt henne göra det själv.
- Mamma? - Ta över.
- Frun... - Va?
Frun?
Finns det nån mer där inne?
Señora, finns det nån mer?
Det var bara vi.
Det var bara vi, sir.
Min syster har blivit en annan.
Hon har inte längre en man i hemmet.
Den man hon älskade innan hon föddes. Hennes döttrar har inte längre en far.
De kommer att få en far. De ska följa med oss.
Varför skulle nån vilja följa med er?
Kommer de blekögda från floden att ge sig på oss nu?
Nej, människorna här är i säkerhet.
Men fler blekögda kommer till floden. Det såg den gamle i drömmen.
Vad finns i din dröm, Taklishim?
Jag drömmer inte om det här.
De har satt sina pinnar i vägen för oss.
Det betyder olycka för oss.
Det är allt jag vet. Det betyder olycka.
Duktig flicka.
Gå till din mamma nu. Vi tar hand om det här.
Du kommer att vara borta.
Men det är ingen fara.
Det blir bara ett tag.
Du försvinner när jag släpper taget...
...och snart kommer jag efter.
Då ska jag hålla om dig precis så här, min älskade pojke.
Snart ska jag göra det.
Det lovar jag.
Om han ger sig av följer jag med honom.
Kom hit.
Du hörde vad som sades.
Förstod du?
Bra.
Jag är glad att min son...
...vet vem han är.
Den berättade-
- var jag kunde hitta mina stulna ponnyer.
Man kan tala med den-
- när det uppstår svårigheter.
Jag tror...
...att vi kommer att träffas...
...igen.
Och vad finns till dig?
Vad ska jag ge dig?
Jag behöver inte gåvan min bror fick.
Du ger mig tillräckligt.
Du pratar med mig som mina första fäder.
Du blir inte arg när jag gör det.
Jag är glad att mina söner vet vilka de är.
De följer inte med.
Tills de tar värvning får de göra som de vill.
- Vilka är de där fyra? - De är från unionen och vill hjälpa till.
Jaså? Hjälpa till hur då?
De tänkte att nån här kanske vill jaga apacher, och det stämmer ju.
Tanken är att göra kommers av det.
- Och då vill du vara med. - Jag och några till.
Spanarna vill också ansluta.
Hellre jaga apacher än gräva diken.
Ni vore en bättre man än vi om ni kunde blunda för allt det här.
Man betalar knappast bara för spårning.
Jag har hört om städer som betalar för döda indianer.
Är det vad de menar med kommers? Har de sagt vad man får?
- Hundra dollar styck? - Ungefär.
Men det gäller bara män.
För en kvinnas eller ett barns skalp blir det väl lite mindre.
Lite mindre, ja.
Ja...
Fast en pima är lika långhårig som en apache.
Hopi och yuma också. Och mexikaner är mörkhåriga.
Alltså...
Om jag köpte skalper skulle jag nog inte veta vad som var vad.
Tur att ni inte sysslar med sånt. - Masa dig i väg.
Hör här...
Löjtnant, de vet vad ni tycker om handel med döda indianer.
Men här är det inte ni som bestämmer. Folk tar de chanser som ges.
20, 25 apacher anföll här, flera tusen gjorde det inte. De låter oss vara i fred.
Men vi ska passa oss. De kan göra sig kvitt oss på en dag.
Följ med, då. Se till att vi bara tar de stygga.
- Kan ni inte, så är det inte mitt fel. - Jag kan avdela folk, samla frivilliga.
Då hamnar ni en dag efter. Om de låter er komma tillbaka alls, vilket jag betvivlar.
Jag förstår er belägenhet, men ni inser säkert varför jag inte kan vänta på er.
Ni får lita på att vi kan våra saker.
Jag följer inte med Pionsenay.
Jag följer med dig.
- Jag hjälper er upp. Går det bra? - Ja, tack.
Till señora, från löjtnanten.
Nu tar vi hand om kycklingarna.
Klockan två.
- När? - Var det två? Du får väl säga det igen.
Stämmer. Tro inte att du är rolig.
- Ta inte med dig nån hem. - Nej då.
- Walter säger att du har pengar nu. - Tror han, ja.
Kommer du inte hem ensam och i tid kan du lika väl hålla dig borta.
Sally? Gör i ordning sex, sju och åtta.
- Ja, frun. - Sätt fart.
Ja, det var jag. Marigold, pratar du med nån av männen innan jag skriver in dem-
- trycker jag ner huvudet ditt i pölen här!
Och om du försöker locka med dig gäster upp till Ellen-
- så får ni med oss att göra. Och jag menar allvar!
Bort med de här stolarna!
Bill!
Upp med dig!
Nu försöker vi få mr Coughlin ut ur trapphuset!
Kan du göra mig en tjänst?
Du får tillbaka det innan vi börjar betala ut. Jag lovar.
Lycka till där inne. Jag kommer strax.
Jag stannar...
Jag stannar kvar på...
...på kontrakt till Fort Bridger.
Och jag tänkte ta mig...
...norrut och...
Jisses.
...norrut och västerut därifrån.
Men om jag behövs...
...eller om...
...eller om ditt tillstånd...
...ditt tillstånd är oförändrat...
Ta och hjälp henne.
Hon ska inte köpa nåt. - Mary, ursäktar du oss?
- Skriver han brev åt er, sir? - Ja, och det är privat.
Han frågade om jag kunde.
- Kan du det, Ned? - Hyfsat.
Han är inte expeditör. Han är bara ersättare.
Men han tar säkert emot era pengar.
Ja, på med brillorna. Det hjälper.
Vad tycker miss Harvey om att du hålls här nere?
Ingen fara. Jag ville bara se hur mycket klockan är.
- Ursäkta, herrn. - Gå nu, Mary.
Jag heter Marigold. Jag hade bett honom läsa upp det han skrivit.
- Kan du skriva? - Ja, sir. Hon retades bara med mig.
Fortsätt.
Den som läser brevet tror att ni är dum i huvudet.
Nåja...
...han och jag fick ihop det rätt bra.
Jag tycker att det är fint-
- att ni skriver hem och skickar pengar. Det vittnar om karaktär.
Jaså?
Jag såg att mrs Daly tog emot era vänner.
Ska ni bo där?
Hennes man spär ut spriten. Kallar det västindisk rom.
Han samlar in slattarna och färgar dem med tobak.
- Jaså? - Ja.
Om ni träffar en flicka som heter Celine så är hon gift.
Hennes man är troligen där och ser på.
En annan påstår att hon är född i Paris, men det knepet fungerar bara en gång.
Hon dricker bort brytningen på en minut.
Om nån är vänlig mot er kommer hon att be om vederlag.
- Det betyder... - Jag vet.
- Jag vet vad det betyder. - Ni får stå i kö en trappa upp.
Jag har bara tänkt...
...lägga mig på rummet och sova.
Lycka till med det. Det halas positiv våningen under.
Herregud!
Men om ni vill ha lugn och ro-
- så finns det en fin stuga längst upp på stigen där. Den är min.
- Den är inte hennes. - Jag har inte sagt att jag äger den!
Jag lagar bättre mat än mrs Daly.
Därifrån ser man inte ens allt det här, bara träd.
Nej... Nej.
Tror ni att jag ska få er att fria i morgon bitti?
- Va? - Eller be er ta mig härifrån? Vart då?
Ni ska väl till nåt gruvläger som är värre än det här.
Och du ber inte om vederlag?
Ni skulle inte behöva betala.
Fast ni kanske vill göra det.
Jag vill bara ta ett glas med nån som kan uppföra sig.
Och kanske säger nåt jag inte redan vet.
Och han får gärna vara lång.
Tja... vi har en som är längre.
Menar ni han med skrattet?
Nej, blir det inte ni stannar jag hemma med barnet.
Med...?
Barnet.
Ja.
Jag är ensam med honom i kväll, men det går bra.
Men hans far, då? Vad skulle han tycka om det här?
Ni tror väl inte att barnet är mitt? Nej, han har en mor.
Hon har bett mig passa honom.
Jaså? Varför gör du inte det, då?
Det gör jag.
- Jaså? - Jag är på väg.
Ungen dör inte av att vara ensam en stund.
Och han är inte lättväckt av sig, det lovar jag.
Kommer ni upp och hälsar på?
Och det är inga problem att hitta?
Nej då. Det är bara att fortsätta upp där.
När ni inte kommer längre är ni framme. Där bor jag.
Låt mig inte vänta.
Lizzie?
- Lizzie? - Mamma?
Mamma?
Lizzie?
Vad gör du, vännen? Vad gör du?
- Sätt på dig de här. - Nej, den var i skon. Jag skakade ut den.
Klar?
Jag får inte ihop en enda jävla kastrull med ett enda jävla lock!
Klockan är tio över. Jag sa att vi skulle gå vid tre.
- Har du pratat med Mary? - Nej, det får du göra sen.
- Det lilla ludret lovade komma vid två. - Det är inte mitt fel.
- Lek med den här, lille vän. - El?
Ellen, den idioten till flicka får inte förstöra det här!
Hon drar in mer pengar än du, Walter.
Ja, men... Det...
Gå, då. Om du inte kan vänta.
Nej, Ellen. Jag sa att vi skulle gå båda två.
Och jag sa att Sam inte ska vara ensam.
Det gick du med på. Har du nånsin sett mig lämna honom ensam?
Aldrig.
Ellen...
- Stoppa inte den i munnen. - Nu handlar det om affärer.
Man kan inte säga en sak och sen göra en annan.
Walter...
Vill de köpa nåt av dig, så gör de det.
Inte tittar de på mig eller vad fan du har på dig.
Jag vet bara att vi hade tre kycklingar i morse, och nu har jag en.
Vilka de där männen än är får de bättre mat än vi.
Ellen...
Nu kommer hon!
När sa jag att du skulle komma? Vi behövde dig för en timme sen!
Hade du tänkt lämna honom ensam?
För helvete, Mary! Han är två år.
Herregud!
Är du rädd att få ett renare rykte om du slutar gno en stund? Vet skäms!
Inget jag gör är värre än det du gör för honom.
Vissa damer kan ta till den tonen, men inte du.
Jag tar till vilken jävla ton jag vill!
Nu går du upp till min pojke!
Får jag höra det en gång till åker du ut! Då kan du bo på den där jävla krogen!
Nu är det löst.
Kom nu, Elly.
- Vi ska prata sen. - Visst, ni ska prata.
Nu går vi.
Du ska få se hur snabbt du råkar i onåd!
- Snälla, nu går vi. - Vi är sena.
Jag gillar inte heller allt skrikande.
Kom så går vi in.
Jag menar bara att om de vaskar fram minsta lilla gnutta guld nedströms-
- tror de att det kan finnas en fyndighet uppströms. Kanske på min mark.
Gjorde de det? Hittade de nåt sånt?
Har du lagt ut nåt, Walter?
- Jag vet bara... - Herregud!
Fan!
Löjtnant!
Frun.
Har ni hunnit titta på lägret?
Ja.
Väldigt fint.
Löjtnant, jag har inte tackat för att ni tog er an oss.
Och för allt ni har gjort.
Elizabeth ville tacka er.
Vi har borstat av den åt er.
Har man sett... Tack för det.
- Har doktorn tagit emot er två? - Nej, sir.
- Han har druckit. - Lizzie!
Löjtnant, vi tänkte eskortera dem till mässen...
- Han måste titta närmare på dem först. - Vi skulle anmäla oss till köket...
Frun. - Fröken.
Ursäkta dröjsmålet.
Vi går in.
För all del.
Sätt er, mr Gephart.
Höll ni tal där uppe? Apacherna skrämde inte bort dem, men ni gjorde ett försök.
Det var jag skyldig dem. De är inte lämpade att bo där ute.
Men de klarade vad som tycks ha varit en lång natt.
Och ni vill att tio man ska avdelas för att rida upp i bergen. Begäran avslås.
Jag väntar mig en protest från er.
Sätt det på pränt.
Vi ska titta på det så snart jag kan avvara folk. Just nu kan jag inte det.
- Har ni sett den här? - Jag gav er den.
Men såg ni stan när ni var där uppe? Inte?
Ni borde ha frågat. De hade pekat ut den åt er.
- Han tror mig inte. - För att ni dricker före klockan tolv.
Det som stod där, vilket inte var mycket, är lagt i grus och aska igen.
Men apacherna har inte lyckats skada den här.
Man måste ställa sig vid floden och se det människorna där ser.
Tänk på att de inte kommer hit på samma vis som vi.
Hemma driver de grottekvarnen runt, runt tills de inte orkar mer.
Det är deras lott i livet. Om de vill ändra på det, får de göra det stegvis.
Det fick oss att resa över havet till det här landet.
Vi två håller vakt vid en av de sista öppna vidderna, Trent.
Ingen jordisk armé kan hindra vagnarna från att komma. Fast de är oönskade.
Vill ni förklara det för de infödda?
Jag vet. Det är kanske nåt som aldrig blir förklarat för dem.
Apacherna tror att om de kan salta jorden med våra döda-
- så slutar vagnarna komma.
Men titta på nykomlingarna. Överallt finns det gravar, men det spelar ingen roll.
De ser bara det här.
Marken är inte otursförföljd, bara stackarn som ligger i den.
Mannen säger till sig själv, sin hustru och sina barn-
- att om de är tillräckligt tåliga, listiga och nedriga-
- blir allt det här deras en dag.
Det är så de möter rädslan.
Det är de som ska härda ut.
Och visst, en del kommer att göra det.
Hur som helst...
Jag sätter inte ut nån på fältet om jag inte måste.
Räkna indianerna och räkna oss, så framgår logiken.
Du och jag måste själva se till att överleva, Trent...
...och låta platsen göra det den gjort sen urminnes tider.
Kanske mr Pickering hittar en bättre plats för en bosättning-
- än apachernas vadställe.
Gav jag den unge mannen nåt att fundera på, eller blev han bara arg?
- Bådadera, skulle jag tro. - Hur då?
Jo, de där stora rörelserna ni beskrev, överste...
Han vill känna sig delaktig i dem.
Men sån är en ung mans fåfänga, eller hur?
Här händer bara det som måste hända.
Det kommer han att upptäcka.
Vi formar vår historia lika lite som apacherna sitt väder.
Vad är det som måste hända, enligt er?
Det är som ni säger.
Vi stretar på medan de där hemma fattar beslut.
Och när de gör det...
När kriget slutar... För det gör det, oavsett om vi blir ett land eller två.
Då vänder sig alla mot väst igen.
Och de öppna vidder ni nämnde...
...och som urfolken tycker så mycket om...
...att de säger sig inte kunna leva utan dem...
Tja, överste...
De kommer att stängas till på ett ögonblick.
Så slutar det här.
Så slutar det i alla gränstrakter.
Då är vi förhoppningsvis döda och begravda.
Ja, överste. Det är alltid en tröst.
Å Gud.
Nu är jag orolig.
Nej, älskling. Det här är vår dag.
Kom nu.
Du ska inte tycka synd om män med pengar.
De ägnar inte oss en tanke.
Det där Mary sa om hur jag var innan vi träffades...
- Äsch. - Nej, hon skulle inte ha sagt så.
Jag är ledsen att hon sa så inför dig.
Du är en hygglig karl. Jag märker...
...att du försöker vara hygglig mot mig.
Jag har inte känt så många hyggliga karlar.
Ja, ja...
Det är vår dag.
Hej, Mike.
- Det här är miss Harvey. - Goddag, Mike.
Angenämt.
- Behöver du hjälp? - Nej då, det går bra.
- Jag tog med den här. - Behåll den. Du får själv visa dem.
- Är de här? - De går en sväng till på egendomen.
Vi förbereder dig där inne.
Mike, vet du om...
...dina vänner hittat nåt där ute?
Kanske nåt jag inte känner till?
Har de sagt nåt om det?
Fråga dem.
Jag sa att jag skulle prata med dem och för din skull ska jag göra det, men...
Herregud.
Väl här uppe får jag en känsla av att nån kommer att göra ett fynd.
Jag är helt säker på det.
Det är kanske dumt att sälja.
Var kommer du ifrån?
- Jag känner igen dig. Varifrån? - Vad gör du?
- Varifrån är det? - El...
Sluta med det.
Låt honom vara. Herregud.
Beklagar, jag vet inte vad som flög i henne.
Kors då.
Kors i jösse namn.
Jaha...
Det var som sjutton...
- Har du sett, käre bror? - Hördu.
Låt bli det där, tack.
Ursäkta, du måste vara...
Walter Childs.
- Tänk inte på henne. Hon har... - Håll tyst.
- Walt... - Det gör inget, Mike.
Håll tyst, sa han.
Ja, lugn och fin.
Vi stötte nästan på varann i Bannack.
Tror jag bestämt.
Du har visst varit med om en del sen dess.
Du verkar ha förmågan att ligga steget före oss.
Eller så vakar en ängel över dig.
Nåja...
Vi låter Ellen duka, så kan vi två smaka på den här...
Walter, avbryter du min bror igen klår jag upp dig inför ögonen på henne.
- Och hon heter Lucy, din dumskalle. - Caleb...
Låt dem prata.
Jag antar att du vet att vår far inte är död.
Du vet inte hur det var. Dig gav han sig inte på.
Han kravlade i väg efter dig.
Med sönderskuret ansikte och bröstet fullt med hagel.
Jag sa inget till er mor, eller nån annan. Det borde vara värt nåt.
Det är det inte.
Du visste nog att vi skulle jaga dig oavsett om han överlevde eller ej.
Jag trodde inte det skulle dröja så länge.
Vissa dagar kändes allt meningslöst.
Jag ville bränna ner hela territoriet och dig med det. Jag längtade hem.
De ska bara ta henne med sig.
- De ska bara ta dig med sig. - Det blir nog ingenting med det.
Vad far än vill.
- Sitt ner och ät. - Jag har ätit.
Du förstår...
Han vet att vi bara är ute efter pojken, så det har föga med dig att göra.
- Caleb! - Ni vet inte var han är!
Han sa att nån flicka tog hand om honom där hemma. Vi kan ju börja där.
- De låter inte er slita honom ur sängen! - Skulle nån våga hindra honom?!
Ställ dig där borta och håll tyst tills jag pratat klart. Nu med detsamma.
Får jag påminna om varför ni är här?
Här har vi den: lagfarten till egendomen.
Om ni slår er ner kan vi börja tala allvar...
Tror du fortfarande att det handlar om den?!
Det är som en sjukdom, att munnen bara går på dig.
Hörni...
Ni kan väl reda ut det här efteråt...
...men hon har inget med det att göra.
Hon får gå ut medan vi pratar.
Ställ dig här nu.
Sluta! För jösse namn!
Hörde du inte vad jag sa?
Vadå?
Första slaget tog som det skulle.
Satan!
Du din lilla...
- Jag ska minsann... - Nej, det är färdigsnackat för dig nu.
Så fan heller.
Ut med honom.
Du rör inte mig!
Ut med dig!
Hämta hans hatt och rock.
- Jag ska döda dig, Joon! - Jaså? Men först begraver du honom.
Sen rider du upp och hämtar pojken, och sen kan du försöka ge dig på mig.
- Jag gör det inte. - Jo.
Försvinn ur min åsyn.
Det är han som ska gräva.
Ja, så blir det ofta med Caleb.
Ska han verkligen hämta pojken?
Vad menar du?
Han är ju...
- Det var inget. - Då så... Vänta utanför.
Gode Gud.
Där.
Bor du på det här horstället?
- Nej. - Inte jag heller. Jag behövde ju fråga.
De vet inte mycket om verandor.
Omgivna av skog, och ändå väljer de att bo i en skitig lervälling.
- Du arbetade på hitvägen, antar jag. - Det stämmer.
Med vadå, om jag får fråga?
Vi är några stycken. Vi sysslar mestadels med hästhandel.
Vi har också haft lite att ta hand om här.
Mestadels hästar, säger du.
Vad betyder det? Jo, att du gör nåt annat.
Så har det varit.
Arbetar man med oss måste kunna mer än hästar. Man ska kunna använder en Colt.
Kan du det?
- Har du använt den mycket? - Inte som du menar.
Vad skulle man annars använda den som - hammare?
Den är ny, menar jag. Jag har inte behövt använda den än.
Inte än...
En riktigt skoningslös man.
Norrut hade du arbetat åt oss.
- Jag har ett arbete. - Jag säger bara som det är.
- Du kanske känner till familjen Sykes? - Nej.
Till och med skithögarna i den här hålan vet vad det namnet står för.
Men du vet alltså inte?
- Jag sa ju det. - Du vet ingenting.
Har inte hört talas om oss. Är inte härifrån.
Du kommer kanske från Kina.
Här.
Håll.
Kan det ha varit så här de gjorde, tro?
Om tillräckligt många pissar i en backe får man en stad som liknar den här.
Du förstår... En liten kanin som vi jagat har gömt sig här.
Ja.
Och du är klok nog att inte fråga om det.
- Vill du säga nåt? - Bara att det är sent.
Har du inte mål i mun?
Du lurar mig att säga mer än jag vill.
Du arbetade på hitvägen, sa du. Med vadå?
Jag ser inga hästar och handlar gör man där nere.
- Jag ska besöka nån. - Just det, ja...
Hit orkar väl ingen ta sig om det inte gäller en flicka.
Just det.
Jag fattar nog. Jag fattar.
Frågan är hur fula flickorna är här.
Inte den blicken, tack.
- Snart rullar skallen din nerför kullen. - Jaså, det tror du?
Vilken min!
Du är alldeles till dig över nån flicka du nyss träffat.
Jag sa inget om nån flicka.
En annan vill ju bara vara vänlig.
Ta en slurk, det gör gott.
- Vidrigt. - Ja.
Konjaken är fin, resten är tveksamt.
Men nu är det inte många hus kvar.
Undrar om din flicka har sett min kanin.
Hoppas inte det.
Jag kan berätta om den. Du lär ändå höra det.
Nej, vi har pratat klart.
En sak ska jag säga...
Här görs inte mycket, men alla ser det som görs.
Ordning och reda blir det för att folk håller ögonen på varann.
Ser vad människor går för.
Finner man sig i en oförrätt så visar man svaghet och blir utsatt för fler.
Det gäller att ge igen för allt.
Straffet måste vara hårt och grymt.
Vid minsta tvekan berövas man allt - sin plats på jorden och sitt namn.
Det är nåt du bör tänka på.
Gå nu.
Det är inte ditt hus.
Inte ditt heller.
Kom in, nu har jag fått honom att somna.
Jaså minsann?
För hennes skull?
Vill du utmana ödet?
Var det så viktigt hade du ju kunnat säga nåt.
Då hade jag sluppit gå ända hit upp.
Då så...
Turturduvorna ska få vara i fred.
Du ska inte bli min död. Inte du, och inte här.
Känner du inte honom?
Hon som bor här kanske gör det.
- Du får inte bli inblandad. - Nej...
- Walter skulle sälja mark. - Han letade efter dig.
Du och barnet måste i säkerhet.
Hördu!
Han hade kumpaner också. När han inte kommer tillbaka lär de dyka upp här.
- De kommer samma väg som han. - Det kan du inte veta.
Det här har ingenting med mig att göra, det vet du.
Jag känner inte honom, eller dig. Det här har du gjort!
Jag är ledsen, Mary. Nu får du skynda dig.
Vad var det som hände?
Jag vet inte. Det blev bråk. Jag såg inget.
Vet du vart du ska?
Jag måste få följa med. Han också.
Snälla.
Håll i honom.
Den här kommer att behövas.
Nu ger vi oss av.
Vi måste fortsätta.
Här, ta den.
Och dem.
Nu räcker det med vatten.
- Du kan spänna ifrån båda två. - De är ruskigt varma.
Häll över vattnet. Men koppla loss dem först.
Det där ser inte bra ut.
- Har han kört på nånting, Owen? - Nej, det sägs bero på värmen.
Ekrarna lossnar.
- Stämmer det, mr Buckhout? - Ja.
Men hjulaxeln håller.
Vi får uppsöka skugga innan alla måste lagas.
Flickor... Får man besvära om lite?
Vatten.
Vårt är nästan slut. Jag tänkte gå på tiggarstråt.
Älskling, vattnet är nog till dem.
Å, då får ni förlåta mig.
Jag kan väl få behålla hans och så donerar jag min.
- Det blir väl bra? - Tack, frun.
Vad tackar du för?
Vagnen!
Håll i!
Skär loss hästen!
Gör honom inte illa! Sluta, du gör honom illa!
Tyst!
Släpp honom!
Ner!
Frun. - Mr Proctor.
Får man se?
Goddag. Det är inte riktigt klart.
Det finns en gravör i Raleigh som tar hand om tryckeribiten...
Ni är inte med nånstans. Vilket i och för sig besvarar min fråga.
Jag skulle precis fråga: Har ni sett att karlarna arbetar?
Ja, självfallet.
Upp.
Upp!
- För satan! - Nu räcker det!
Mr Van Weyden, om ni vill något kan ni faktiskt be om det.
Jaså minsann? Då gör jag väl det.
När ni ser karlar som arbetar får jag be er hjälpa till, båda två.
Det här är inte till nån hjälp.
Vänta lite. I morgon tänker ni på tiden.
Ni hämtar ert vatten och ställer er vagn längst fram, utan att be andra om hjälp.
Måste ni gå upp lite tidigt, så gör det.
Era lata morgnar när ni har det mysigt-
- sinkar alla oss andra.
Det låter rimligt.
Det hoppas jag verkligen.
Frun...
Är skopan deras?
Ta den och ge dem den.
Vad gör ni annars - börjar sparka mig också?!
- Det kan ni få se, inför alla här... - Du måste behärska dig i bland, Juliette.
Varsågod.
Då så... Är allt frid och fröjd nu?
Bra.
Jag ska erbjuda mina tjänster, det lilla jag kan.
Kapten, mr Kittredge, vi ber om ursäkt.
Nu anser ni väl att ni lärt oss en läxa?
Jag försökte verkligen. Vi får se om det biter.
Fortsätt ni, bara. Vi ändrar oss säkert.
Se bara på mr Kittredge. Hans hunsade döttrar har blivit fina unga män.
Unga damer, menar ni.
Ja, det stämmer. Jag ber om ursäkt.
Owen...
Ska jag tala med henne?
- Hon vet att vi är flickor, hon sa fel. - Diamond... Diamond!
Nu kommer hon.
Ni har en timme på er och behöver bara en halv.
Det här blir alldeles utmärkt.
Hon vet väl om det? Har ni pratat om saken?
Javisst. Jag håller ögonen på henne.
Då så... Vad är det?
Tänk om hon dyker upp.
Mrs Riordan är verkligen skräckinjagande.
- Ni får inte ta illa upp. - Det gör jag inte heller. Det stämmer ju.
Vi är ändå tre fullvuxna beväpnade karlar.
Dessutom gör värmen henne långsammare.
Det blir inga som helst problem om ni är riktigt snabba.
Kvicka på nu, sätt fart.
- Sergeant, håll utkik efter mannarna. - Ja, löjtnant.
- Ställ ner sängen! Ställ ner den! - Sluta!
Ska jag sluta?!
Tommy! Jag skulle hämta en hatt åt Ginny och då håller de på att bära ut möblerna.
Snälla ni.
Tig!
Det var ditt påhitt, säger de. - Som om han skulle stjäla sin egen dotters saker!
Frun...
Nej, nu räcker det! Lugna ner dig.
- Sluta! - Vad ska det här föreställa?
Vi är chanslösa mot dig. Men får jag bara visa vem det är till, så förstår du.
- Får jag göra det? - Ja. Som du vill.
Då så... Nu får det vara nog.
Jag är strax tillbaka.
Frun.
Goddag. - Goddag, sergeant.
Håll dig i skuggan, Lizzie.
Miss Frances, miss Elizabeth - mrs Riordan.
Mor - damerna Kittredge.
Det kunde du väl ha sagt, Tommy? - Vilken ängel.
Det där tar jag hand om. Händerna far ju illa.
Du borde ha sagt nåt, Tommy.
Vår egen lilla Rose.
Yngst av sex.
En riktig skönhet.
Blond.
Precis som er Lizzie.
Och i samma ålder när Herren kallade hem henne.
Han ville väl inte vara utan henne heller.
- Er sorg gör mig ont. - Och er mig.
Hur det nu är...
...så har ni träffat mrs Riordan. Under hennes vingars skydd får ni det bra.
Hugh.
Har man sett på maken.
Helt magnifika. Vi har nog aldrig sett dem på så nära håll.
Jag tar fram skissboken.
Nej. Nu tittar vi bara.
- Vad ska vi göra? - Menar du spanaren där uppe?
Nu är det två stycken.
Underbart.
Fortsätt bara i lugn och fin takt, Daniel.
De tycks inte bry sig om att vi ser dem.
De vill antagligen se hur många vi är-
- hur långt vi tar oss i dag och var vi slår läger.
Lite längre fram får du ta ledarvagnen till den bakersta-
- så att vi bildar en ring. Där får djuren vara i natt.
Så ja...
Nu är det läggdags.
Sov gott.
Vänta lite nu.
Vi sa att vi inte skulle betala nån för fri lejd.
Vi kan rösta om saken i morgon om ni vill.
Men just nu gäller det att vi håller ögonen öppna.
Det blir inte Napoleons armé, utan några få vill få boskapen att skena.
Boskapen kanske skenar ändå.
Den risken finns alltid.
Vill nån sitta och hålla vakt så förstår jag det.
Men i morgon väntar oss 14 timmar. Och sen väntar 14 timmar till.
Det måste vi hålla oss till. Ta oss fram i den takten.
Hugh...!
- Det kan ha varit apacher, Matthew. - Nej.
Vi är inte i deras trakter än.
Chiricahuas, då?
De är också apacher, så det är det inte heller.
Vad är det för böcker du läser, Virgil?
Du jagar bara upp dig.
Kan jag hjälpa er?
- Är hon säker på att det var de? - Ja.
Ja, det verkar troligt.
Och ni vill inte tala med dem själv?
- Det är ju ett disciplinärt ärende... - Jag förstår.
Som ni vill.
Hur är det med frun, henne är ni väl inte rädd för att tala med?
Nej, inte vanligtvis.
Varför tvättar hon sig med dricksvatten?
- Hon tänkte nog att det är vårt vatten... - Det är det inte. Ni tar hand om det.
Vet ni när vi får vatten om det inte blir regn?
Nej, det vet inte jag heller. Men vi har öken framför oss.
Vi kan få dra lott om det sista vattnet-
- och då kanske ni blir utan. Hälsa henne det.
Hör på nu.
Se hur och när de andra tvättar sig, och sen gör ni likadant.
Det ska vi. Och jag ska säga åt henne. Och ni...
Jag ska tala dem till rätta.
Tack.
Mina herrar.
En av damerna tvättade sig tydligen utanför vagnen där i kväll.
Och ni fick er en ordentlig titt.
Stämmer det?
Det låter som skvaller.
Jag var ju inte här...
...men jag får ta emot klagomålen.
Har vi utsett honom till kapten? Har du nåt minne av det?
Tillräckligt många har det, Sig, så nu är jag det.
Ni har varit till stor hjälp hittills. Passat boskapen.
Jag har inget otalt med er. Men har andra det, så måste jag ta det i beräkningen.
Ni vet inte vad ni pratar om.
Förlåt?
Han menar att när kvinnfolk får för sig att klä av sig så att alla kan se...
...då kan vi lika gärna dra ett förkläde över huvudet och erkänna oss skyldiga.
Är det inte så?
- Det var inte så jag tänkte. - Nej, ni tänker inte.
Eller hur?
Där kan vi ju ha problemet.
Ni kan välja att höra vår sida av saken...
...fundera på vem ni bannar.
Men ni ser ut att vilja slippa alltihop.
Håll er bara borta från henne och maken.
Det är ett bekymmer jag kan vara utan.
Jajamänsan.
Och så lommade han i väg.
Fick ni tag i pojken hennes?
Nej.
Bra.
Den är inte välkommen här.
- Ta in honom. - De har inte ätit än.
- Det går bra. - Du har ju inte ätit.
Det går bra.
Var du med honom?
Det borde du ha varit.
Det är din bror.
Jag inser det. Jag inser att det var ett misstag.
Vem var det som gjorde det här?
Nån landstrykare.
- Vet du vad han heter? - Ja.
Hayes Ellison.
Vi vet hur han och hästen ser ut.
Han har släkt i Council Grove. Mike och två till är på väg dit.
Ta in honom, sa mor din.
Vad tittar du på, Hayes?
Det är ingen som följer efter.
Här får ni! Ta dem, då!
Det här bjuder jag på. Det är helt utan kostnad.
River gott i strupen.
Abel!
Vänta här.
Och rör inget. Än är det inte ditt.
Ser du?
Om du flyttar på dig, tjockskalle.
Jag får det till sex, sju stycken.
- Rejält beväpnade också. - Klart de är.
Det här blir veckans höjdpunkt.
- Ni bedriver i alla fall handel med dem. - Jag reder mig.
Jag vill veta vart de tar vägen när de inte är här. Som att se i månen efter nåt.
Jag föreslår att ni bara sitter still och låter dem komma till er.
Det har vi gjort. Jag förflyttar mig hellre.
Jag har svart lakrits som kommer ända ifrån St. Louis under disken.
Jag tar en titt på en sån.
En sån?
JH Dance kaliber 44, minsann.
Och du ser dem bra där du står.
- Jag tar en. - Jaså, det gör du?
Du går ju nästan i kortbyxor fortfarande!
Ingen fara, han vänjer sig.
Nu går han, chefen.
Vänta lite, så bjuder jag på starkt.
Då ska vi se.
De hör ihop. Jag säljer dem bara i par.
Säg det till honom. Det är hans pengar.
Låt gå för det.
- Han vill nog provskjuta först. - Som ni vill.
Ni får gå ut, och han betalar kulorna.
Chefen! Om ni inte tänker sälja nåt tar han sin stinkande antilop och går.
Få ut honom.
Satans indianer.
Han kommer in här med sitt kadaver, dricker upp min sprit.
- Och sen blir det ingen affär. - Han litar kanske inte på vågen.
Vänta lite nu.
Ta ut kadavret.
Jag kan göra affärer med dig.
Russell!
Titta noga. Det kan ha varit han som dödade dina föräldrar.
Man vet aldrig.
Pionsenay.
- Mexikanerna kallar honom Puño. - Vet du vem det är?
Ge honom den.
Känns den för tung?
- Russell. - Ingen fara.
- Vad är det som försiggår? - Se bara på, Elias. Du missade början.
Kan du höja revolvern före honom, tro?
- Se om du kan träffa båda två. - Ni får gå ut om ni ska göra så!
Var inte rädd. Stå bara still. Det är ett spel.
Grabbens snäckor mot din antilop.
Skulle det vara rättvist?
- Han förstår inte. - Jo då, det gör han visst.
Han vill bara ha en kula till. Se bara på ansiktet.
Gå ut.
Ja, ge honom lite svängrum.
Stå still. De är snart klara.
Nej. Nu går jag.
Gå nu.
Är det hans? Ge honom det.
Vi är klara här.
Det räcker nu.
Ska ni fortfarande ha de där? De är betalade.
Hur vet du att det är de?
Det gör jag inte. Men jag har känt att nån har varit oss på spåren.
Jag måste rida ner och se. Jag vill se hur de arbetar, om det nu är de.
Hayes, hela världen ligger öppen för oss. Vi måste inte absolut ner dit.
Han måste äta och jag vill...
Jag vill tjäna ihop lite pengar också.
Men sen, visst, vart som helst. Det är bara att välja.
Nåt ställe som vi kan offra. Bara de blir övertygade om att vi inte är där.
Jag skulle kunna rida ikapp dem.
Förklara vem jag är, att jag hoppat av.
Att du lämnade oss i Bountiful och sa nåt om Kalifornien.
Visst. De säger väl bara tack och adjö.
De får hitta på vad de vill.
De vet bara att jag hade hand om honom när de dök upp. De struntar väl i mig?
Varför gör de sig ens besvär?
- Det kan du fråga Walter om. - Det kanske jag gör.
- Du vet inte vad som hände. - Du tänker på tok för kortsiktigt.
De har kommit långt och färdats länge för en enda gammal oförrätt.
Han tänkte ha ihjäl alla i huset-
- och var lika oberörd som om han skulle hämta posten.
Ännu ett bakslag och de är ännu längre bort.
De lär knappast vara snällare nu.
Skulle de bara döda mig då, inför alla?
Nej, de tar dig till nån enslig plats.
Vi övernattar här.
En natt, för att vara på den säkra sidan.
Den säkra sidan... Ska vi sova utomhus, på marken?
Eller i regnet! Du borde ha sagt att du var så rolig.
Ja, det borde jag.
- En brasa kan vi kosta på oss. - Å, vilken lyx.
I morgon...
...ska jag se vad de tar för ett tält.
En natt, sen blir det hemtrevligt.
Förlåt mig, raring. Jag är grinig i dag.
Bry dig inte om vad jag säger. Vi gör som du säger, så blir allt bra.
När jag är ren och utsövd ska jag bättra mig.
Du duger som du är.
Frun.
Jag ska knäppa general Jackson för din skull.
Vi är tillbaka till vårbalen.
Med bröstet fullt av medaljer.
Och du ska få en. Det blir väl bra?
Sergeanten säger att åsynen av oss bara inger fienden mod.
Det är sorgligt att inse att ynglingar drar ut i krig.
Men ni kommer tillbaka.
Självklart gör vi det. Och med högre lön.
Vänta, Lizzie!
Ingen fara. Vi förstår.
Lizzie.
Se till att hjälpa mor din.
Vi får höra vad du gör.
Frun.
Har man sett.
En lyckobringare.
Hemskt snällt.
Jag ska komma tillbaka med den. Det lovar jag.
Jag vet ju inte om det finns fler-
- men om Lizzie kunde hitta några åt de andra pojkarna, skulle det betyda mycket.
Javisst. Det borde jag ju ha insett.
Lizzie!
Ingen skulle erkänna rädslan att bli utan-
- men det är ofta såna småsaker de marscherar för.
För dem är den tygbiten er dotters välsignelse.
Mer än en kommer att hålla i den när de dör.
Så mycket kommer den att betyda.
Hade du velat följa med?
Det är nu de börjar lyfta lön.
Det vi gör här, Trent, väcker inte mycket uppseende.
Men det gör det inte mindre viktigt. Det kan vara svårt för dig att se det nu.
Nej, gubben, den bränns. Inte röra.
Vad har du där? Vad är det för nåt?
Cigarrsnoppare? Den är vass!
- Du vill väl att Hayes hittar den. - Är du rädd att bli utslängd?
Då kanske jag lämnar den här, gör dig en tjänst.
- Du verkar inte komma långt på egen hand. - Det gör jag vad det lider.
Du påstår det, ja. Fast det betvivlar jag förstås.
Inte röra, det bränns. Lek med bollen.
Du börjar väl se dig som pojkens mor.
Men det är inte mödan värt. Honom lurar man inte i första taget.
Vad är det? Vet du en enda mor som påminner om dig, kanske?
Och tror du Hayes skulle vilja bli far?
Inte vet jag. Han skulle i alla fall göra ett försök, tror jag kanske.
Han vill helst slippa, tro mig.
Är det inte för Hayes skull, så vet jag inte vad vi gör här, älskling.
Är det det?
- Det är väl inte svårt att lämna en sån? - Vadå "en sån"?
Han är en rejäl karl.
- Skulle du vara rejäl, då? - Jag duger ju åt dig.
Jo, men det är dags att vi ger oss av.
Stannar jag längre måste jag väl skaffa mig ett arbete.
Det dör du väl av.
Nu har jag slagit dank länge nog.
Jag löser det här.
I morgon, älskling. Och jag menar allvar.
Å, förlåt.
Förlåt. Han ville nog hälsa på åsnan.
Får han klappa den?
Tack.
Ut!
I morgon vill han bara ha tio, sa han. Tio arbetsvilliga ska vara här då.
Och det får bara talas engelska.
Han vill slippa höra kinesiska.
- Nån måste säga åt dem. - Ingen kinesiska.
Just det, ingen kinesiska. Det får bara talas engelska.
- Det stämde. Det var Ruiz och tysken. - Mr Strauss?
Ja. Det var innan vi nådde passet. De var trötta, sa de.
Det var ändå inte deras sak.
Det får en att undra när vi är för få för att fortsätta.
Dina sex, då? Ni är ju snart i majoritet.
Jag ska vara ärlig. De ser hellre ett annat resultat. Det gör nog allihop.
Känner du ens igen dina indianer längre?
Det tror jag nog. Vad menas med det?
Att hitta indianer, Elias, är inte ditt problem.
Jag undrar bara om det måste vara dina.
Nej.
Det är det inte.
Så fort ni slutat tjafsa om den saken-
- kan jag visa er fem bosättningar lätt.
Och brände de inte ner er stad...
...så planerar de nåt lika illa.
Vi behöver egna indianer också. Dem köper vi bara.
Med vadå?
Jag ser alla patroner du sparat genom att inte skjuta nåt.
Indianerna får ju aldrig nog av dem. En mescalero skulle spåra sin egen mor.
För en kartong kulor får man en hel indianarmé.
Jag menar inte att ni måste överge idén om att hitta White Mountains.
Jag menar bara att man kan försörja sig på det under tiden, och hålla sig alert.
Nej...!
Får jag se?
Ingen skada skedd.
Kom nu.
Nej.
Herregud.
Jag ska få dig att somna.
Vi väcker barnet, Mary.
Jag är verkligen helt slutkörd.
Inte helt och fullt. Du behöver bara ligga där.
"Han heter Samson, men kallas för Sam."
"Hans föräldrar är döda. Ta väl hand om honom."
Löjtnant.
- Jag måste få byta några ord. - Med mig?
- Ni skrämde bort de som hjälpte mig. - Jag ska be dem komma tillbaka.
Jag brukar inte lyssna på skvaller...
...men nu har det tydligen spekulerats vilt från vissa håll, om oss två.
Jag ber om ursäkt om ni har hört det. Jag har inte deltagit i det.
Nej, det har jag inte.
Jag hoppas att mitt uppförande inte har...
...uppmuntrat känslor som jag inte kan besvara.
Det har alltså inget att göra med att ni är gift?
Om det kommer från min vän mr Chavez...
...bör ni veta att han gärna lägger sig i i tron att han hjälper mig.
Eller så tror han att ni kan bli lycklig utan att se gammalmodiga hinder för det.
Jag instämmer.
Jag känner inte er-
- men det ni hade övat på att säga mig har ni fått sagt.
Nu skulle ni kunna gå.
Ändå står ni kvar.
Oroa er inte för ert uppförande inför mig, mr Gephart.
Det har varit föredömligt.
Jag undrar när det ska sluta.
Vems är den?
Russell, vems är den?
Hans.
Jag band fast den!
Herregud.
Vad gör du? Det är för långt.
Det här går aldrig väl.
Tarak!
Då så.
Nu blir det som det blir.
När vi sätter igång tar du med den upp och håller utkik över floden.
Ska du släpa med dig alltihop?
Som du vill. Det går kanske bättre den här gången.
Hur långt är det nu?
Vinden ligger rätt, men de kan höra ändå.
Gör inte så.
Chefen.
När jag säger till...
Russell!
Allt väl?
Du ska hålla utkik över floden!
Då så. Nu sätter vi fart innan det blir krångligt.
- Jag trodde inte det kunde gå så lätt! - Vad tror du nu, då?
Russell!
Kom nu! Vi är klara här!
Översättning: N. Källén och J. Warrender Svensk Medietext
Ansvarig utgivare: Iréne Lindblad SF Studios