Ne vstajajte, prosim.
Gospod, sedite.
Zasilni pristanek!
Ne vstajajte.
Usedite se. Ne vstajajte!
Ne vstajajte!
Zasilni pristanek!
Stojte. Ne vstajajte.
Vsi sedite.
Zasilno pristajamo!
Hitreje poganjaj!
- Kaj počneš? - Saj poskušam.
Se vidiva, bednik.
Ej! Ej, Eddie.
- Adijo, zguba. - Ojej. Ej! Tu se ne vozi.
Vidiš?
- Kaj? Premagal si me? - Nič hudega. Nekoč mi boš kos.
- Res? - Verjetno ne.
Zdravo, fanta.
- Ej, Faakhir. - Dva falafla z več tahinija?
- Ja. Enega brez redkvic, drugega pa… - Brez čebule.
In dva češnjeva soka.
Zmanjkalo mi ga je.
- Kaj? - V sredo ga dobim.
- Prepozno. - Že v redu.
- Dva zeliščna soka. - Jordan. Jordan.
To bo najin zadnji falafel sendvič v New Yorku.
- In nima češnjevega soka. Ni isto. - Eddie, v redu je.
- So falafel sendviči v L. A.-ju spodobni? - Če so, jih bova našla, prav?
O nečem se morava pogovoriti.
O čem?
Izvolita.
Dva zeliščna soka.
In dva najboljša falafel sendviča v New Yorku.
Hvala, Faakhir.
- Hvala Faakhir. - Hvala. Kmalu na svidenje.
Adijo, Faakhir. Ej, kaj si hotel reči?
Nič. Jejva.
ODHODI
Ne pozabi poklicati v hotel, da mi pripravijo sobo.
- Nazadnje so zamočili. - Bom.
- In povej Stuartu… - Da sestanek vodi on?
Reci mu samo, naj začne brez mene.
- Ja. - Je vzlet preložen?
Na jugozahodu je slabo vreme, a naj ne bi bilo zamud.
Samo premetavanje v letalu mi še manjka.
Dobro.
Spomni Coro, naj pokliče.
Ja.
- Mi boš poslala… - Vstopni kupon. Sem ga že.
- O, v redu. - Dobro.
- Vrnem se v četrtek. - Vem.
Še ena pot za zbiranje sredstev.
- Glede tistega zadnjič… - Aha.
- Hvala za izrečene besede. - Ja. Aha.
Počaščena sem.
Sem pa malce razmišljala…
- Aha. - Odpoved dajem.
Kaj?
- Odločila sem se. - Daj no.
- Samo… - Daj no.
Amanda, prosim.
Fanta, pomagajta mi pri prtljagi.
- Prav, no. - Oprosti.
Hvala za pomoč. Vzgojila sva neotesanca.
- Si vzela switch? - Ja.
- In polnilnik? - Seveda.
Imaš vse?
- Imaš njegove knjige? - V nahrbtnikih so.
Res se selimo.
Super bo.
- Kaj bi dala za kavo! - Kavo?
Sta lačna?
- Eddie? - Kaj bosta?
Zakaj imaš manjšo torbo?
- Zdravo. Poskrbite zanj. - Seveda.
Oprostite. Boste prevzeli?
- Hvala. - Dobro.
- Živjo. - Živjo.
- Moja čudovita slavljenka. - Ja.
Kaj imaš na sebi?
V šoli imam veliko dela.
- Delala sem. - Dobro. Čudovita si.
Suha si. Si še shujšala?
- Mami, ne vem. - Nehaj hujšati.
- Hvala, Christopher. - Zdravo.
Naša slavljenka. No, obe sva rojeni na isti dan.
Zato sem zelo trpela.
Duhovita je.
Sem prihajava od Zoejinega petega leta. Vsako leto za najin rojstni dan.
Christopher pa se uveljavlja v gledališču.
Je…
- Scenograf. - Dovoli mu delati.
- Oblastniška je, ne? - Ne.
Bosta predjed?
Ja. Vedno začneva s kaviarjem osetra
in foie grasom. Oprostite, race.
Sline se mi cedijo. Tebi?
- In buteljko cristala. - Ja.
Srkava ga od njenega 18. leta. Tu jim ni mar.
- To bom preslišal. - Dajte.
- Takoj prinesem. - Hvala.
Srčkan je.
- Obožujem ga. - Mami.
- Ti bi lahko hodila z njim. - Si… Prav.
Kaj vem. Misliš, da je gej? V teatru dela. Morda si pa ti lezbijka.
Oprosti, nesramna sem. Ljubica, vseeno mi je.
- Si, kar si. - Lahko…
- Ja, zamenjajva témo. Živjo. - Ja.
- Živjo. - Živjo.
Vse najboljše.
- Ne morem verjeti, da očeta ni. - Vem. To ga je pobilo.
Tudi on ne more verjeti.
Veš pa, kaj je naredil? Res je zlat.
V Valentina je poklical Luisa in naju na Tretji naročil na…
- O bog. - Nakupovanje.
Ja.
- Rojstni dan. - Čakaj, ne morem.
Jutri moram oddati seminar. Ne morem.
Ne. Daj no. To je najin dan.
- Saj vem. - Sporočila sem ti. Bereš moja sporočila?
Zelo težko jih spremljam, preveč jih je.
Ne odgovarjaš,
- zato ne vem, ali si prebrala… - Živjo.
- O, tu je. - Tega, ja.
- Nama naredite uslugo? Bi naju slikali? - Seveda.
- Ne. - Ja.
- Neurejena sem. - Nisi.
- Nehaj. - Nočem se slikati.
Tvoj oče me bo ubil, če ne naredim tega.
Čakaj. Prav.
Najlepša hvala. Takoj bova.
- Na Christopherja. - Oprostite.
Kakšen lepotec.
- Ne, to ni v redu. - Dobro.
- Lahko? - Samo…
- Pusti moje lase. - Samo…
- Uporni prameni. - Jebenti, lahko… Ne dotikaj se mojih las.
- Uporni prameni. - Umakni parklje.
O bog.
Tako, pa je.
Fino. Hvala.
Grozna je.
Hvala, Christopher. Super je.
HAHAHA, POGREŠAVA TE!
Hvala, v redu je.
Ne ustavljajte se. Dvignite roke.
- Imaš svoj računalnik? - Ja, tu je.
Vse je v redu.
Eddie, imaš vstopni kupon?
- Jaz ga imam. - Sezujte se.
- Prenosnike iz torbe. - Tvojega imam.
Zamudil bom let.
Meni je prav.
- Nočem iti brez tebe. - Vem. Ampak moraš. Kmalu pridem.
- Rada te imam. - Jaz pa tebe, srček.
Najavljamo vkrcavanje na letalo 1483, namenjeno v L. A.
Let 1483 družbe Trinity Airways za Los Angeles…
Pa če bo Kalifornija bedna?
Ljubček, veš, da se ati in jaz ne bi odločila za to,
če ne bi menila, da vama bo v L. A.-ju fino.
- Drži? - Ja.
Newyorško stanovanje oddajamo le za eno leto.
Če se ne bo obneslo, se lahko vrnemo.
Ampak se ne bomo.
Ne.
L. A. nam bo všeč. Dajmo, Dodgers.
Naš izhod.
Ej.
Super bo, obljubim.
Ja.
Okej.
Daj no, srček.
- Si v redu? - Ja.
- Fino.
Ej, mislim, da sva bila tokrat uspešna.
Da sva spočela otroka.
Spet bom pil brezkofeinsko.
To rečeš vsak dan.
Nocoj bom kmalu doma.
- Preden boš šel v službo ti. - Kul.
Pomemben dan, ne? So prišli na letališče?
- Ne vem. - Res ne?
- Ne morem verjeti, da res to počnejo. - Ja, vem.
Noro.
O, miška…
Zaboga! Srček, ta kljuka me bo spravila ob živce.
- Nameraval sem jo pogledati. - Nevarna je.
Ni, ampak jo bom pričvrstil.
- Ej, lahko… - Hvala. Ja?
Dobro jutro, Shay.
Živjo, ga. Curtis.
Nenavadno dekle.
Razmišljal sem o tistih besedah dr. Berkowitza…
Berkowitz je kreten.
- Hja… - Naj se nekam kavsne, predrznež.
Mogoče je samo poskušal…
- Jebeš Berkowitza. - Načeti…
Veš…
Ti si super, jaz sem super, oba sva super. Prav?
Rada te imam. Iti moram.
- Jaz pa tebe. - Čav, Shay.
- Čav. - Pozdravi mamo.
- Nič mi ni. - Bravo.
Lepo.
Hvala.
- Mami, to je prvi razred. Kaj počneš? - Ne skrbi.
- Z mano so. - V redu.
Nekaj vama moram povedati. Ne bomo leteli skupaj.
Ne razumem.
Studio mi je plačal prvi razred.
Kaj? Samo scenaristka si.
- Vse do konca. Hvala. - Hvala.
- Zdravo. - Dobro jutro. Dobrodošli.
- Na levi strani ste. - Hvala.
Hotela sem zamenjati sedež, da bi letela z vami,
pa me je zamotila selitev.
Sedela bom tu in končala scenarij.
- Nama boš prinesla sladico? - Jasno. Pogrešala vaju bom.
Mami, samo petnajst metrov narazen bomo.
Uživaj v letu.
Me ne boš objel? Ne.
Prav.
- Sem ti rekla, da bosta razumela. - Tudi prav.
Le na drugi konec celine se selimo zaradi tvoje službe.
In v tem, da sediš v drugačnem razredu, ne vidim simbolike.
- Bruce. - Hecam se.
Se naslonjalo nagne nazaj? Fino.
- Sovražim te. - Kontra.
Dobro jutro. Dobrodošli na krovu.
- Mi daš torbo? - Ej, Eddie.
- Kaj? - Sedež ob oknu je moj.
Ne. Ko smo šli v Kostariko, si rekel, da bo naslednjič moj.
To je bilo predlani.
- In? - Sedež ob oknu je moj.
Tvoj bo, ko se bomo vračali v New York.
Pa če se ne bomo vrnili?
Dobro, vstani. Kamen, papir, škarje.
- Prav. - Dva od treh.
Prav.
Kamen, papir, škarje, zdaj.
- Papir premaga kamen. - Beden si.
Ja, ti sedeži so veliko boljši.
Si lahko sposodim 30 $ do četrtka?
Ja.
Pomagal vam bom.
Takole.
- Hvala. - Malenkost.
…do prihodnjega četrtka?
Si lahko sposodim 30 dolarjev do prihodnjega četrtka?
To je grozno.
Zelo slabo igraš. Koga poskušaš igrati, Akua?
- Zveneti želim kot narkomanka. - Ej, poslušaj.
Če igraš narkomanko, uporabi ameriški naglas.
Ne povezuj tega z nami.
Gansko igralko iščejo.
Zato so me poklicali na avdicijo za Spika Jonzeja.
Spika Jonzeja? Velika živi…
Vidiš, Kojo? Še Albert šteka.
Zakaj bi rada igrala v ameriških filmih?
- Vrni se domov in delaj zame. - Prenosna stranišča naj oddajam?
Posel cveti. Albert, povej ji.
- Vsi hočejo… - Prenosna stranišča včeraj.
Vidiš?
Sestra, pridi domov.
V družinski imperij.
Kojo, o tem sanjam. Nekje moram začeti.
Saj lahko igraš tukaj.
Lahko postaneš naslednja… Kako je že ime tisti lepotici?
- Jackie Appiah. - Jackie Appiah.
Mami, lahko gledam oddajo?
Nič več televizije, pikica.
Nehati moram. Nisi mi v pomoč.
Čakaj, je to moja Becks?
Živjo, ljubica.
Reci mami, naj te pripelje domov v Gano, prav?
Reci: "Živjo, stric Kojo."
Živjo, stric Kojo.
Zdravo, nečakinja.
Nehati moram. Rada te imam.
Sedite, prosim.
Pripnite se.
Dobro.
- Oprostite. - Je vse v redu?
- Mi lahko prinesete pivo? - Po vzletu.
- Hvala. - Malenkost.
Nekaj imam za vaju.
Izvolita.
Kaj?
Pričakuješ, da se bova na letalu učila?
Sredi tedna smo.
In na srečo je učitelj z vama v letalu.
Oči, izprijen si.
- Pošast. - Tako bo čas hitreje minil.
- Oprostite. - Oprostite.
- Tukaj sedim. Hvala. - Malenkost.
Trinity 1483.
Lahko vzletite. JFK 22, leva steza.
Preverjanje vzleta. Zakrilca so izvlečena.
Oddaljeni nadzor nastavljen. Smer 220, višina 4000 čevljev.
Avtomatska nastavitev moči.
Lahko vzletimo.
Končal sem. Se lahko lotim naslednje?
Počakaj. Tvoj brat še ni končal.
Prav.
Še enkrat preglej.
Poskusi ugotoviti, kje si se zmotil.
90 % je pravilno.
To je v redu. Minus pet je.
- Utihni. - Eddie, prosim.
Znaš. Temu sva posvetila včerajšnji dan.
- Ne priganjaj ga. - Zna.
- Pozabil si osamiti X… - Eddie, jebela, utihni.
- Okej. Pomiri se. - Pomagati sem hotel.
- Prosila sem te, da ne govori tako. - Seveda sem kriv jaz, ne Eddie.
- Nisem rekla tega. - Si.
- Pomagal sem ti. - Hvala.
Ljubček, brat ti je hotel samo pomagati.
Tri leta mlajši je. Ne bi mi smel pomagati.
- Razumem… - Pametnejši je od mene, štekam.
Učiva se klavir.
Jaz komaj kaj zaigram, on nastopi v Carnegie Hallu.
Enkrat. Na recitalu učencev.
Vsak večer v postelji poslušam, kako vadi butasti klavir.
Nikoli se ne zmoti.
Niti ene napačne note ne zaigra.
Jordan.
Ko bomo v Los Angelesu, se nočem več učiti doma.
- Srček… - V javno šolo se bom vpisal.
Zakaj se pravzaprav šolava doma?
Preveč zaščitniška sta.
- Za nas je bilo to bolje. - Za Eddieja, misliš.
Tvoj brat potrebuje več podpore.
V drugem razredu so se spravljali nanj. Od tega je pet let. Zdaj se zna braniti.
Po svoje moram živeti, mami.
Hvala.
Mimo grem.
- Je to orjaški krompir? - Ja.
Čez nivo prikazni sem.
- Pa ja. - Ja, sem.
To je bil učni nivo, ne šteje.
Gospod, izvolite.
- Hvala. - Okej.
Samo za zgago sem.
- Dovolj težav imam že. - Zdelo se je, da uživate.
- Saj sem. - Spustite mizico.
Gospod, kaj boste?
Jacka s kokakolo, prosim.
Spustite mizico. Izvolite.
Boste še kaj?
- Mami, glej! - O bog.
- Sem kot… - To boš gotovo kupila.
Ne, draga je kot pes. In za kam naj jo oblečem?
- Za zmenke. - Ne hodim na zmenke.
- Nihče ne reče tega. - Prav, pa za seks.
- Kaj pa vem. - Ne, mami.
Vem le to, da ti bo oče to kupil.
- Carska je. Ja. - Pa je res.
Poslušaj, vse to… Stare stvari so.
Iz sedemdesetih.
Prekrasna je.
Mami, zanima me…
- Je vse… - Ja?
Je vse v redu?
Ne razumem.
Med vama z očetom.
Seveda.
Vajina zveza.
Krasno zvezo imava. Saj to veš.
Zdi se, da je zadnje čase veliko zdoma.
To pa drži. Poslovno potuje.
Za družino zelo lepo skrbi.
- Zato… - Ne pravim, da ne. Samo…
Vedno je trdo delal.
Vem. Samo zate me malo skrbi.
Zakaj?
Ljubica, v redu sem.
Vedno sva hotela tako. Da trdo dela.
Ko se bo upokojil, pa bova uživala. Šla bova na križarjenje ob Aljaski,
prekolesarila Skandinavijo, plula po rekah Evr…
- Vse to. - Ja?
Ne skrbi zame. Raje naj te skrbi za…
- Čevlje potrebujem. - Mami, nimam časa za čevlje.
- Manikura in pedukira sta šele ob treh. - Dee Dee, tudi to bi ti zelo pristajalo.
- Kako se ti zdi? Super, ne? - O bog.
Pomerila jo bom.
Nato greva po čevlje.
- Luis, mi prineseš čevlje? - Seveda.
- Krasna si. - Hvala.
To moraš kupiti.
Dee Dee, prinašam čevlje.
Čakaj.
Zakaj me tako gledaš? Nekaj te moram vprašati.
Oprostite, avdicijo imam.
Srečno.
Marsikdo ne pije džina, ker te mine disciplina.
Ne strinjam se.
- Še četrt ure. - Hvala, Cora.
Ja. Prav.
- Čim prej moraš odobriti. - Ja, takoj.
Oprostite, lahko hipec počakate? Urad kongresnice Washington.
Ne, Adriana sem.
Njena pomočnica.
Zabeleženo.
Urad kongresnice Washington.
Gospod, prosim, da nehate uporabljati take…
Urad kongresnice Washington. Ne, za vse volivce skrbi.
Urad kongresnice Washington. Razumem vašo jezo. Hvala za klic.
Žal mi je. Takoj preverimo.
Urad kongresnice Washington. Ja, tega se zavedamo. Uredili bomo.
Angela, živjo.
Živjo, sem Adriana iz urada kongresnice Washington.
Končno sva se spoznali. Oprostite za zamudo.
Vsaj prišli ste.
Pridite.
Ni ogrevanja, ni plina.
Lastnik bi rad vse izselil.
Žal ga ne morem vzeti k sebi.
Sama vzgajam dva otroka in delam poln delovni čas.
Ja.
Moj brat je duševno bolan. Potrebuje pomoč, streho nad glavo.
Čaka že več kot eno leto. Preprosto…
- Nekdo mora pomagati. - Ja.
Ne bo več dolgo zdržal.
Byron, jaz sem.
Vstopila bom.
Zdravo, Byron.
Byron, me slišite?
Byron, odstrani slušalke, saj vidiš, da stoji tu.
Byron, sem Adriana.
Delam v uradu kongresnice Washington.
Pomagali vam bomo, prav?
Šli boste nekam, kjer imajo socialno službo.
Vam je to všeč?
Byron, me lahko pogledate, da vem, da me slišite?
Dobro. Vse bo v redu.
- Odhajam. - Fino. Dobro delaj.
Okej.
Mogoče se bo pozneje oglasila tvoja sestra.
- Zato… - Kaj?
Po letu se bo hotela pogovarjati. Skrbi jo, zato…
Kaj si rekel?
Nič. Mogoče te bo po pristanku poklicala.
- Zakaj? - Tvoja sestra je.
Z njo imam zelo zapleten odnos.
- To veš. - Samo…
Mogoče bi bilo dobro, če bi govorila z njo.
- Če bi govorila z ljudmi. - Sem že. Ni pomagalo.
Ni mi všeč, da to delata za mojim hrbtom.
Saj ne.
Mogoče…
Tega ne bi smela tiščati v sebi.
Preložil me boš na sestrine rame, da se boš lahko umaknil.
- Ko bom v službi… - Da se boš temu izognil.
Poslušaj…
Jaz sem jo poklical.
Poklical sem jo, ker me skrbi zate. Ta hip ti ne znam pomagati.
- To me plaši, zato sem poklical… - Kaj te skrbi?
- Dr. Berkowitz je predlagal posvojitev. - Kreten je.
Zdravi najino neplodnost in skrbi ga število…
Količina…
Število…
Spontanih splavov?
Lahko rečeš na glas.
Pojdiva na agencijo za posvojitve.
Samo pozanimala se bova.
Ne pravim, da odnehajva.
- Le druge možnosti raziščiva. - John, tega nisva hotela.
Sobo sva trikrat preuredila.
- To nikoli… - Za tri otroke.
Zid je večkrat prepleskan.
Grozno me je strah, ker ne vem, kaj ti to povzroča.
Tvojemu telesu… Tvoji duši, nama.
Tudi tujega otroka imava lahko rada.
- Lepo, da vem, kako se počutiš. - Daj no.
- Pojdi v službo, John. - Daj no. Pogovoriva se.
Pojdi v službo.
Mami gre na pomembno avdicijo.
Jupi!
Ja, super. Za zelo pomemben film je.
Ampak je v Los Angelesu.
Spet greš v Los Angeles? Grem lahko zraven?
Tokrat ne. Boš pa lahko pri Leezi in Odieju.
Kako dolgo?
Eno noč.
Samo enkrat bova spali narazen. Hitro bom spet pri tebi. Prav?
- Mezinčkova prisega? - Ja.
Ne skrbi. Pridi.
Gospe in gospodje, spet se oglaša vaš kapitan.
Prižgal bom znak za pripeti pas,
saj lahko čutite, da letimo skozi turbulenco.
Leteli bomo tudi skozi plohe.
Z nadzorom zračnega prometa bomo na zvezi.
PRVA IZVOLJENA ČRNKA
Razočarana, da še ni začel preiskave.
Povedala mu bom.
Ne daj se mu zmesti.
Veš, da ne.
- Zdaj ni pravi trenutek. - Nujno je. Prosim.
- Eno minuto. - Prav.
Byron Williams.
Invalid, duševni bolnik s samomorilnimi nagnjenji. Živi v nevarnem okolju.
Našla sem mu dobro nastanitev.
Subvencionirano, z ustreznimi storitvami. A traja predolgo.
Če bi poklicala…
- Postopke poznaš. - Ja.
Najine povezave nikoli ne bi izrabila.
Zdaj jo.
Vem, da je tvoj čas dragocen in da se trudiš vsak dan.
Hvala za prilizovanje.
Tvoje delo je zelo naporno, vendar vse počneš pravilno.
Zakaj se mi potem zdi drugače?
Oprosti. Ampak vsak dan klicarim naokoli
in ničesar ne dosežem. Tako se mi zdi.
Ne bo več dolgo zdržal.
En klic.
Prosim.
Daj mi številko.
Dobro.
Hvala.
Rezerviraj nama mizo v Roosterju.
Pijačo potrebuješ.
Vem, kaj boš rekla. Da moram dobiti debelejšo kožo.
Nekaj ti bom povedala. Odlična javna uslužbenka si.
Moje sožalje.
- Zdravo, kongresnica. - Zdravo.
- Babi. - Ne kliči me tako.
- Nisva v uradu. - Še vedno sva v službi.
Gospa kongresnica.
Veliko bolje.
Legenda si, hudimana.
Vidim, kako te ljudje gledajo. Mislijo si…
"Taka bi rada bila. Upam, da bo moja hči taka."
Vedno me boš prekašala.
Dobro.
Morda sem temnopoltim ženskam utrla pot,
toda brez močnih mladenk, ki nadaljujejo moje delo, ne bi dosegli ničesar.
Vem.
Zato hočem, da kandidiraš za moj sedež.
Kaj?
Ko se upokojim. Nisem še mrtva.
Ne morem.
Preveč pričakuješ od mene.
Ni res. Tega samo še ne veš.
Še en mandat bom vztrajala.
Torej leta 2026.
Dobro se sliši, ne?
Ne vem, kaj naj rečem.
Zdaj pa bom tvoja babica.
Ko ti šefinja ponudi svoje mesto, ga sprejmi, trapa.
Gospe in gospodje, letimo skozi turbulenco.
Pripnite varnostni pas in se takoj usedite.
Ja, super novica.
Ja, hoče to nastanitev. Zdajle jima bom sporočila.
Takoj zjutraj vas pokličem.
Na svidenje.
Tukaj Adriana iz urada kongresnice Washington.
Sijajno novico za vašega brata imam. Zato…
Kaj?
Kako…
Kdaj?
Razmišljala sem…
- Aha. - Odpoved dajem.
- Kaj? - Angela…
- Daj no. - Moje sožalje.
Iskreno sožalje.
V redu je, pojdite.
Sezujte se. Prenosnike iz torbe.
Nočem te zapustiti.
Vem.
Za tistega mladeniča si dala vse od sebe.
Odhajam, babi.
Zapuščam tvoj urad.
In politiko.
Nazadnje se bom kot tvoja pomočnica
udeležila popoldanskega pogreba Byrona Williamsa.
Vzel si je življenje.
Ne zmorem več.
Ljubica, rada te imam.
In sprejemam tvoj odstop.
Ampak nehaj si govoriti, da ne zmoreš.
- Kmalu na svidenje. - Ja.
Dovolite.
- Oprostite. - Nič hudega.
Pred nami je močna nevihta.
Pas je dolg približno 65 kilometrov.
Iz smeri bomo morali zaviti za 30 stopinj.
Sprejeto.
Trinity 1483, dovolili so nam 30-stopinjski odklon.
Eddie, pogovoriva se.
- Usedite se… - Eddie.
Kaj?
Člane posadke sem prosil…
Ne znori, prav?
Kaj je?
V L. A.-ju se bom vpisal v javno šolo.
Kaj?
Kaj pa vem. Samo…
Selimo se in hotel sem spremembo.
To je normalno, Eddie. Ljudje hodijo v šolo. Normalno je.
Jordan, javne šole so bedne. To si mi neštetokrat povedal.
Veliko bolje se izobražujeva.
Vendar ne moreva biti neločljiva do konca življenja.
- Za punce gre? - Kaj? Ne.
- Bravo, s tičem razmišljaš. - Daj no.
In izbral si super trenutek, Jordan.
Poskušal sem ti povedati. Veš… Eddie, daj no…
- Nehaj. Umiri se. - Grem lahko mimo?
- Ne. Eddie, moj brat si. - Ej.
- Vedno bova… Eddie! - Umakni se!
- Kaj se dogaja? Eddie! - Gospe in gospodje,
tukaj vaš kapitan. Kot vidite…
Mami!
- Srček, kaj je? - Jordan bo šel na javno srednjo šolo.
Ljubček…
Torej si vedela?
Moja mama si, pa mi nisi povedala.
- Srček. - Mu boš dovolila?
Javne šole so bedne.
- Tako pravi oči. - Vem, da ni lahko…
- Žal mi je, ne sme biti tu. - Samo minutko.
- Pilot je prižgal znak za varnostni pas. - Mami.
Moj sin je. Prosim.
Prav. Eno minuto.
- Mami. - Vem, da je veliko sprememb hkrati.
Vse je bilo dobro tako, kot je bilo. Zakaj se mora vse spremeniti?
Tvoj brat potrebuje neodvisnost.
To je naravno. Zdaj se ti ne zdi razumljivo,
a čez nekaj let boš to samostojnost hotel tudi ti.
Vem, da boli.
Vem, da zelo boli, ampak vedno bosta imela drug drugega.
Obljubim. Prav?
- Selimo se zaradi tvoje službe. - Kapitan posadki.
- Jordan gre v javno šolo. - Usedite se.
Nisem hotel selitve in sprememb.
- Srček, razumem te. Res. - Pa me ne.
- Pred vkrcanjem bi mi morala povedati. - Vrni se na svoj sedež.
- Sovražim spremembe! In tvoje delo… - Takoj!
- Tudi tebe sovražim! - Ne govori tega.
- Zapni varnostni pas. - Eddie, rada te imam!
Pospravite prenosnike.
Zložite mizice. V turbulenci smo. Vse moram umakniti.
Zložite mizice. Pobiram posodo in pribor. Hvala.
- Vse je v redu. - Je vse v redu?
Ja, vse bo v redu. Hvala.
Pokazali vam bomo položaj za zasilni pristanek.
Čim bolj se nagnite naprej in se trdno primite za roke.
Tvoj oče je. Je dobil najine smešne slike?
Vedno boš moja princesa. Zoe pa moj angel.
"Osamljeni romar"? O čem govori?
Zelo mi je žal.
No, rad naju ima.
Ali pa je zvrnil preveč koktajlov.
Verjetno tudi to.
Preveri oba motorja.
Rdeči alarm. Oba motorja sta odpovedala.
Poskusili ga bomo znova zagnati.
Pripravite potnike za morebitni zasilni pristanek.
NA POTI V KALIFORNIJO!
SESTRA, RADA TE IMAM
JAZ PA TEBE
K družini moram.
Vse bo v redu.
Ja. Bo.
Hej! Ste v redu?
- Ja. - Dobro.
- Gospa! - V redu ste.
- Vrnite se. - Moja žena je.
- To je moja družina. Z njimi moram ostati. - Gospa.
Kapitan je jasno povedal, da morate vsi sedeti.
- Moja otroka sta. Z njima moram biti. - Njuna mama je!
Gospa, ne bom ponovila. Vrnite se na svoj sedež!
V redu je.
- Takoj! - Jane. V redu je.
- Fanta, vse bo v redu. - Jane!
- V redu je. Se vidimo po pristanku. - Prav. Ne skrbi zame.
- Prav, adijo. - Rad te imam.
- Mami! - Se vidimo.
V redu je.
Mami!
Eddie, vse bo v redu. Samo huda turbulenca je.
Govori kapitan.
Zasilno bomo pristali
na letališču v Denverju…
Hvala.
Primi me za roko.
Držim te.
Eddie, si v redu?
Vse je v redu.
Eddie, v redu je. Poglej me.
Na plažo v Santa Monici vozi avtobus, veš?
Jutri bova šla skupaj plavat v morje. Prav?
Samo midva.
- Prav. - Vse bo v redu.
Jordan, na smrt me je strah.
Vem. Misli na plažo. Prav?
…nam naše dolge, kakor tudi mi odpuščamo svojim dolžnikom.
Ne vpelji nas v skušnjavo, temveč reši nas hudega.
…tvoje kraljestvo, zgodi se…
Ej.
Ah! Jeba!
- Prihaja. - O bog!
Pripravite se na zasilni pristanek. Ne vstajajte.
Eddie!
- Eddie! Jordan! - Pripravite se!
Sklonite se.
- Pripravimo se. Dajta glavo med noge… - Oči, strah me je.
…takoj se sklonita.
- Dajmo. - Bog nam pomagaj.
- Ob tebi sem. - Ne vstajajte!
Skloni se.
Oči, rad te imam.
Ne vstajajte!
Rad vaju imam.
Čeprav hodim po globeli smrtne sence, se ne bojim hudega,
tvoja palica in opora, ti me tolažita…
- Eddie, vse je v redu. - Oči, rad te imam.
Ne vstajajte!
Rad vaju imam.
Oči, rad te imam.
Prosim?
Ja.
Ja, pripravljen bom.
Ni zame.
- Dobro, razumem. - Pa prav ti.
- Nočem se posloviti. - Vem. Ampak moram iti.
- Res? - Ja.
Rada te imam.
Dobro.
- Vse najboljše. - Vse najboljše. Adijo.
- Rada te imam. - Kontra.
TRIGONOMETRIJA
UDARNA NOVICA
TRINITYJEVO LETALO NA POTI V LOS ANGELES STRMOGLAVILO V KOLORADU
Tukaj.
O bog.
Tukaj sem.
Dobro.
Dobro. Držim te. Pridi.
Izvlekel se boš.
Tukaj sem.
PO ROMANU ANN NAPOLITANO
Prevedla Polona Mertelj