Titta hitåt, kompis.
RÄDDNINGSTJÄNST
Du kommer klara dig, grabben. Jag har dig.
Eddie.
Jordan?
Eddie?
- Jordan. - Eddie, hjälp mig.
- Jag kommer. - Eddie.
- Eddie, jag dör. - Oroa dig inte.
Jag kommer.
- Hjälp mig, jag dör. - Jag är här, Jordan. Jag är här.
- Jag är här. - Eddie.
Eddie.
- Eddie. - Herregud.
Kompis. Stanna hos mig, kompis.
BASERAD PÅ BOKEN AV ANN NAPOLITANO
VÄLKOMMEN HEM
- Jag går runt och hämtar dig. - Det är mirakelpojken.
Tack. Ursäkta mig.
Snälla, ursäkta mig. Det här är privat. Det är… Ursäkta oss.
Kom, gubben.
Det är mirakelpojken.
- Hur är det att vara hemma? - Ignorera honom, Eddie.
Edward, vilket är det, Eddie eller Edward?
Eddie? Gubben, vi är sena.
Eddie. Vi har en bordsbokning. Kom nu.
Eddie, kom igen.
Jag heter Edward.
ÄLSKAR ER BÅDA, JAG ÄR LEDSEN.
"Din ensamma pilgrim."
Vad i helvete?
Hej. Är det här stödgruppen?
Ja. Välkommen.
Får jag berätta nåt innan de andra kommer? I förtroende?
- Självklart. - Jag är gravid i 16:e veckan.
Kära nån.
Men min pojkvän är den enda personen i hela världen som vet, och han är död.
Och mina föräldrar är som ett gift och vi pratar inte.
Och jag vet inte om hans föräldrar vet att bebisen finns.
Jag vet inte om de vet att jag finns, men jag bär en bebis.
Och jag har ett halvtidsjobb och en usel lägenhet som jag delar, och liksom…
Jag har ingen, och jag vandrar runt i staden
och tänker att Gary ska ge mig ett tecken, vilket är…
Jag håller på att bli galen.
Jag vet att det här är en sorgegrupp, men mina problem är större än så.
Ja.
Förlåt, jag hör nog inte hemma här. Jag borde gå.
Vänta, nej.
Vad heter du?
- Linda. - Linda, lyssna på mig. Kom hit.
Jag vet hur du känner dig just nu. Förkrossad. Och arg.
Och vissa dagar vet du inte ens om du ska orka leva.
Lyssna på mig, du hör hemma här. Du hör absolut hemma här.
Tack.
Får jag krama dig? Får jag ge dig en kram?
Jag är en kramare.
Vill du ha en cupcake?
De här är jättegoda.
- Bäst i trestatsområdet. - Okej.
Bra val. Den där är,
- choklad, havssalt och kola. Ja. - Kola.
- Den är så god. - Visst är den?
Den är jättegod. Jag väntade mig varken kram eller cupcake,
men om det här är terapi, så är jag med.
- Jag vet. - Den är jättegod.
Hej.
- Hej. God eftermiddag. Jag heter Milo. - Hej, Milo. Jag heter Dee Dee.
- Hej, Dee Dee. - Hej.
- Jag kommer leda stödgruppen. - Toppen. Okej.
Så du är inte terapeuten?
Nej, jag är inte terapeut. Jag är sörjande.
Är det här…är det här allt?
Tänker du säga nåt?
Alla har rätt att tala, men jag är okej med tystnaden.
- Så ingen hjälp att bryta isen? - Jag missar jobbet.
Plus att jag lämnade Edward med min make,
vilket är som att lämna en 12-åring pojke ensam med en man,
som jag älskar högt, men som i stort är som en 12-åring.
Vänta lite. Sa du en tolvårig pojke vid namn Edward? Är det den Edward?
Jag lägger bara ihop två och två.
Är du mostern?
Ja. Ja, det är jag. Jag antar att jag är mostern.
Jag beklagar att pressen inte lämnar er ifred.
Hur mår han?
Hur mår du?
Jag hanterar situationen.
Precis som vi alla gör.
När folk träffar mig tänker de:
"Hon är kvinnan vars systerson överlevde flygplanskraschen."
Men de glömmer att jag även är…
…kvinnan som förlorade sin storasyster.
Och min familj.
I stort, har det varit en ganska pissig mars månad.
Hej, min systerdotter.
Får jag?
Hej, Sköldpadda. Jag heter Kojo. Du har säkert hört talas om mig.
Jag är Becks väldigt stiliga morbror från Ghana.
Inte?
Har du inte hört ett ljud? Inget alls?
Nej, det… Hon måste ha nämnt mig nån gång.
Stämmer inte det?
Inte en endaste gång?
Det gör inget.
Jag är här nu.
Jag ska ta hand om dig.
Jordan, sluta. Du har sönder den.
De har massa bebisgrejer men ingen bebis.
- Och? - Det är obehagligt.
Sluta! Jordan. Gå…
De kommer komma upp och se det. Jordan! Ut.
Eddie, varför är vi ens här?
- Mamma hatade moster Lacey. - Skitsnack.
Varför har vi då bara varit här tre gånger i hela våra liv?
Vad hade vi för val, Jordan?
Killar, det är dags för middag.
Det luktar som fisk.
Tror du det finns nån chans att ringa Domino's?
Vad?
Får jag ge dig en bit bröd?
Flygbolaget kommer betala för en psykolog.
Jag tror det vore en bra idé. Du vet, så du…
Så du har nån att prata med.
Du kan självklart alltid prata med oss,
Absolut.
…men du har så mycket som händer.
Nej, tack.
Ja. Jag ska tänka på saken.
Ja, bra. Här.
Jäklar.
Okej, vänta här.
Vi håller… Vi håller på att äta middag. Gå härifrån. Försvinn.
- Besa. Förlåt mig. - Nej, ska ni precis äta middag?
- Ska jag komma tillbaka senare? - Tja…
Jag har aldrig sett nåt liknande…
- Jag vet. - …som igår. Alla människor från pressen.
Vad krävs för att folk ska förstå att man behöver avskildhet?
Hej. Edward, vad trevligt att träffas. Jag heter Besa.
Vi bor här bredvid, grön dörr. Konstig örnkläppa.
Den satt där när vi flyttade in. Knacka på närhelst du vill.
Han är lite blyg.
Gumman, hälsa på Edward. Han bits inte. Eller hur, Edward?
- Mamma. - Vi borde gå,
ni äter. Jag gjorde er min mormors rispudding, raka vägen från Havanna.
Wow. Det hade du inte behövt.
Glöm det. Det här är väldigt speciellt.
Åh, vad…
Det är en selenitstav. Den har läkande krafter.
- Vifta med den över er ytterdörr… - Toppen. Tack.
- Hej. Hur är läget, Shay? - Vi finns här om ni behöver nåt.
- Eller hur, Shay? - Kom nu.
Visst. Okej, tack. Okej.
Du är saknad här, Adriana.
Jag saknar det också.
Vad har du för planer?
Jag påbörjade en kurs i stadsplanering på City College.
Jag pratade med studievägledaren
som sa att jag kunde läsa på heltid nästa termin.
- Toppen. Det låter toppen. - Ja, det är planen.
Bra för dig.
Jag finns här om du behöver nåt. Det är vi alla. Vi är familj.
Tack, Cora.
- Det är nåt vi måste prata om. - Okej?
Jag vet att alla sörjer din mormor,
men sanningen är att hennes post kommer att bli eftertraktad.
Det blir rikstäckande uppmärksamhet. Folk gör redan uttalanden.
Vi måste meddela att vi kandiderar, och det snabbt.
- Det gäller din mormors arv. - Jag tänker inte kandidera, Cora.
Jag tänkte på mig själv.
Du slutade ju och gör din masterutbildning nu.
- Jag antog att du inte var… - Nej, det är jag inte.
Okej.
Jag ville fråga om du kan tänka dig att ge mig ditt stöd.
Vem bryr sig om vad jag tycker?
Du är kongressledamotens barnbarn.
De kommer bry sig.
Jag har varit här i 14 år. Jag är hennes stabschef.
Jag kan det här jobbet, jag kan henne. Jag kan vinna det här.
- Om du behöver tänka på saken… - Nej, det behöver jag inte.
Du har mitt stöd.
Tack.
Åh, Charles.
Du var en stöttepelare.
Du gav oss trygghet och
villkorslös kärlek.
Och…
Jag vet att jag inte alltid var den mest lätthanterade personen i världen.
Du älskade mig för den jag är. Alltid.
Och vi kommer alltid älska dig.
Och vi saknar dig.
Varsågod.
Älskar dig, pappa.
- Jag sa det jag behövde… - Tack, gumman.
- …säga vid begravningen. - Kortfattat.
Okej.
Jag kan inte sluta tänka på sms:et.
- Vilket sms? - Sms:et, mamma. Det han skickade.
- Han var uppenbarligen i… - Ja…
- …ett väldigt upprört tillstånd. - Han borde ha varit med oss.
Nåväl…
Oavsett hur mycket han var i LA, hade han aldrig missat våra födelsedagar.
- Vänta en sekund. - Vad?
- Vårt trä, vår lind. - Vilket träd?
- Det… - Linden.
Ursäkta mig.
- Herregud, mamma. - Gud. Ursäkta mig!
- Mamma… - Ursäkta mig.
Det stod en lind här, och nu står den inte här längre.
Mamma, han har inget med det att göra.
Herregud.
- Linden, ja. - Ja. Den är borta.
Och det… Det var ett moget träd. Det var vackert.
Och när vi var här på begravningen…
…skrev jag till begravningsentreprenören att jag…
Det verkade vara lite röta i barken.
Men nu står det inte kvar.
Och det här är min makes grav.
Han skulle inte ens ha varit ombord på den flighten.
- Han försov sig och missade sitt flyg. - Mamma.
Så han tog nästa flyg, och det kraschade på vår födelsedag.
- Mamma. - Han dog, jag vet inte vad jag ska göra.
Han var vår klippa.
- Kan vi sätta oss? - Han var vår klippa.
- Kan vi sitta? - Jag vet inte vad jag ska göra,
- och hans träd är borta. - Jag vet. Vi sätter oss.
- Jag är ledsen. - Kan du nämna det?
Sitt.
- Det här är trevligt. - Ja.
Förlåt, jag tror jag hamnat på fel plats.
- Vänta, letar du efter stödgruppen? - Ja, stödnätverket. Jag fick ett mejl.
- Då är du på rätt plats. - Bra, för jag behöver stöd.
Nummer ett…
Min systerdotter behöver ett pass, så jag kan ta hem henne till Ghana.
Utöver passet,
har jag fått vräkningsmeddelanden från min systers oförskämda värd,
som har hotat stänga av gas och el om vi inte lämnar lägenheten.
Och min systerdotter pratar inte. Med nån. Jag måste få henne att prata.
Det här är nog en annan slags stödgrupp än du trodde.
Det här är talterapi, sorgehantering.
Jag förstår. Så ni talar om era känslor?
Ja, om vi förminskar det till det mest grundläggande,
så ja, i stora drag.
Fortsätt.
Jag ger dig 20% rabatt, det är mitt bästa erbjudande.
Ja, men mina bajamajor är av bättre kvalitet.
De är parfymerade, de doftar underbart.
Vi har lavendel, grapefrukt, ananas, vattenmelon…
Nej, vattenmelonen sålde slut. Hör på,
mina konkurrenter har inte parfymerade bajamajor.
Visst, ring tillbaka. Du har 24 timmar på dig.
Okej, hejdå.
Folk vill inte prata om skit, men skit är verklighet.
Det måste diskuteras.
Ja, det måste det.
Det här är numret till en grupp för hyresgästers rättigheter.
Säg att kongressledamot Washingtons kontor skickade dit dig,
så ser de till att ingen stänger av nåt så länge ni bor där.
- Och… - Okej.
…vad gäller passet, prova de här killarna.
- De håller till i Queens… - Okej.
…men de är det snabbaste sättet att få tag i ett pass.
Och att din systerdotter inte pratar,
jag vet inte så mycket om barn, men hon kanske bara behöver tid.
- Tack. - Visst.
- Vad heter du? - Adriana.
Lycka till i Ghana.
Okej.
Det är vackert. Tack.
Det krossade mig att jag inte kunde vara där när du förlorade henne.
- Jag jobbade med en omskrivning… - Det är ingen stor grej.
Jag får dricka hur mycket jag vill och vi ska försöka igen.
Det är visst en stor grej.
Okej, så försöka igen. Är det planen?
Ja, det är planen.
Ringde du nånsin adoptionsbyrån?
Jane.
De matchar familjer med barn som behöver hem. De är vänliga och känsliga.
Ja, vilka människovänner.
De tar 50 000 dollar från desperata, sårbara människor.
Är pengarna ett problem så kan jag hjälpa dig. Jag…
Vifta inte med dina pengar. Gör inte så.
Jag vet att mamma gav dig sitt gyllene fortplantningssystem…
…och att jag fick hennes käkledsproblem, men jag ger inte upp.
Jag vill ha en bebis, inte adoptera, och du borde fan vilja det för min skull.
Du är min storasyster.
Läskigt.
Vems jacka är det?
Den låg i huset. Jag behövde nåt mjukt att krascha in i.
- Är det din pappas eller nåt? - Jag behövde nåt mjukt att krascha in i.
Den hängde i garderoben. Är det okej med dig?
Vad är det du gör? Vad är det här?
Jag tränar roller derby.
- Kör du roller derby? - Ja.
Jag ska. Jag ska på uttagning.
- Hur känns det att vara berömd? - Jag är inte berömd.
Okej. Så du menar att alla reportrar var här
för att rapportera om din mosters maskrosor?
Du har lite…
- Vad? Det här? Det är inget. - Blod. Ja.
Jag har värre sår än så.
Du skulle sett det här för en vecka sen. Det var svart och blått. Så coolt.
Har du sett det här och det här?
- Och det här? - Jaha?
Allt från roller derby.
- Det verkar rätt farligt. - Var så säker.
Är de från kraschen?
Ja.
- Några andra skador? - Mest mitt ben.
Ja, jag märkte det. Får jag se?
Visst.
Häftigt. Kommer det att bli bra igen?
De vet inte än. Hoppas det.
Det suger väl.
Jag menar, det kunde väl ha varit värre.
Hur som, jag borde gå.
Okej.
Vi ses.
Visst, vi ses.
Jag tror vi borde börja tro på Gud.
Säkert.
Jag menar allvar.
Det är enda sättet vi kan vara tillsammans. Du, jag…
Mamma och pappa.
Man börjar inte bara tro på Gud. Det funkar inte så.
- Vad gör du? - Ber.
- Vi är inte ens judar. - Vi är halvjudar.
På pappas sida.
Judendom ärvs från mammans sida.
- Man börjar inte bara tro. - Kan du sluta vara en besserwisser? Okej?
Det är bönen för vin. Du är ute och cyklar.
Du kan inte börja tro på Gud och vänta dig mamma och pappa tillbaka.
Vad fan har du för förslag, då?
Varför hittar du inte på nåt bättre?
Amen.
Godnatt, dummer.
Jag meddelar ödmjukt min kandidatur för det 13:e kongressdistriktet
i staden New York.
Jag känner det här distriktet bättre än nån annan.
Jag kände kongressledamot Washington bättre än nån annan.
Jag kan det här jobbet bättre än nån annan.
Jag är den bästa personen för jobbet.
Din historia är fantastisk.
Jag grät när jag hörde den. Det gjorde hela landet.
Det var Gud. Det måste det ha varit.
Gud räddade dig.
Tack.
- Hej. - Hej.
Hej.
Hans skador läker.
Han har fått tillbaka rörlighet i vänster ben, vilket gladde mig.
Toppen. Det är så bra. Jag tyckte väl att det blev bättre.
- Sa jag inte det, John? - Ja, hon…
Men jag är väldigt oroad. Han har gått ner mer i vikt.
Jag vet. Han är som en sticka. Jag är på bollen.
Jag har gjort research, angående typ allt.
Jag är något av en näringsnörd, jag visste redan en hel del.
Nu när han äntligen är hemma, kan jag få grepp om det.
En del av det sjukhuset kallade mat var nästan kriminellt.
Här har du innehållsförteckningen.
- Det här är toppen. - Recepten står längst bak.
Mrs Curtis, ni måste höra det här.
Vi står vid ett vägskäl.
Edward är nu nere i den femte percentilen för hans vikt.
Det här går i fel riktning.
Om det inte vänder måste jag lägga in honom igen
och ge honom en matningssond.
Det vill ingen.
Han måste äta.
Det kvittar vad.
Ni måste få in kalorier i pojkens kropp genast.
Okej?
- Dee Dee. - Hej, Brad.
- Hur mår du? - Jag är så oerhört ledsen.
- Hej. Tack. - Jag…
- Jag kan inte tänka mig vad du går igenom. - Det är ovant.
Jag måste säga att det hade ingen kunnat ana.
- Du är lika vacker som alltid. - Tack.
Ja. Nå, borde vi kanske…
- Ja, ja. Tack. - Okej, låt oss…
Dee Dee, diskuterade du och Charles er ekonomi på senare tid?
- Vad gäller tillgångar och förpliktelser? - Alltså, du vet. Det var hans avdelning.
Vänster hjärnhalva är inte dominant hos mig.
Tack och lov att han var… att han var som han var.
- Han höll koll på sånt. - Ja.
Nu måste jag lära mig.
Visst. Jag förstår.
Tja…
Det finns inget annat sätt att säga det här.
- Det finns ganska mycket skulder. - Skulder?
Ja. Huset är intecknat.
Negativt pengainflöde. Pensionssparandet är tömt.
Allt har gått utför sen han slutade på Leighton.
Han slutade inte på Leighton.
Dee Dee, Charles blev av med jobbet för ett och ett halvt år sen.
Nej. Det är omöjligt, han sa inget till mig.
Det hade han sagt. Vi berättar allt för varandra…
Jag är ledsen, Dee Dee. Verkligen.
Han trodde han skulle kunna vända allt det finansiella åt er.
Jag vet att han jobbade på det.
Så jag har inte… Vad innebär det här?
Zoe studerar på Barnard. Hon har tre år kvar…
- Vad är det du försöker säga, Brad? - Okej. Nå…
Vet du vad? Det här kommer att lösa sig.
- Kommer det? Okej. - Eller… Nej…
Jag… Få inte fel uppfattning. Vi har mycket att jobba på,
men vi får börja med att avyttra allt som inte är nödvändigt.
Vi måste stoppa spenderandet. Omedelbart.
Klubbmedlemskap, klädköp, dyra middagar.
Du måste avyttra alla fastigheter förutom din primära bostad.
Vi har bara huset i Jersey. Vi har redan sålt huset i Vermont, så…
Nej. Jag menar andelslägenheten i LA.
Vi har ingen lägenhet i LA.
- Vill du ha ett glas vatten? - Det vore underbart. Tack.
Jag kommer strax.
Jag hatar det här stället. Jag handlar aldrig här.
Jag tar hellre en omväg för att handla på Whole Foods,
men de importerar också det mesta från andra länder,
så deras koldioxidavtryck… Strunt i det.
Min poäng är… Du fattar poängen. Jag är…
Jag är helt förstörd.
Det som hände är inte rättvist, Edward.
Det suger fan.
Jag kan inte heller äta.
Jag kommer aldrig kunna ersätta din mamma,
det vet jag, och jag försöker inte göra det.
Men jag är din moster.
Och jag ska göra mitt bästa för att ta hand om dig. Jag lovar.
Och jag håller mina löften.
Så det här är dealen.
Vi ska gå in där, du ska välja ut det du tycker verkar gott,
jag ska laga till det, och du ska äta det.
Okej?
Bra.
Då går vi.
Då så.
- De här? - Ja!
Toppen. Suveränt.
Bra.
Ja, ta den. Ta den. Visst.
Edward, jag ska springa och hämta köttet hos slaktaren.
- Mums. - Okej.
Fortsätt handla du. Det går jättebra. Okej? Jag kommer strax.
Jag beklagar, Edward. Verkligen. Jag beklagar verkligen.
Vem är du?
- Jag är ledsen att du förlorade din bror. - Va?
Amen.
Sten, sax, påse, kör.
Påsen tar stenen.
Herregud!
Han var uttorkad. Han är hemma nu.
Han är stabil. Men han är inte okej.
Han ligger under den femte percentilen för sin vikt.
Och han är nära att bli återinlagd på sjukhuset.
Läkarna är inte säkra på om han nånsin kommer bli bättre.
Jag har försökt…
Jag har försökt bli gravid de senaste nio åren.
Det kanske finns ett skäl till att det inte gick.
Jag vet inte… Jag vet inte hur man är nåns mamma.
Och jag vet definitivt inte hur man ska vara Edwards mamma.
Situationen är långt mer än jag klarar av.
Jag drunknar.
- Tack, Lacey. - Visst.
Och där verkar vår tid vara ute. Det är en kör på väg in.
Jag skulle vilja ge dig en kram, om jag får.
Ingen vet hur man är mamma.
Becks.
Becks, dags att gå.
Becks, vi kan rita när vi kommer hem.
Du sa inte att din systerdotter var konstnär.
Får jag se vad du ritar?
Jösses.
Wow. Jösses. Wow.
Det där är inga vanliga fjärilar. Jag känner igen dem.
De är från Naturhistoriska museet, va?
Det är vackert. Det är min favoritplats i världen.
Samma här.
Jag heter Adriana, förresten.
Jag heter Becks.
Är du hungrig?
Hur som, det kvittar.
Det var bara irriterande när hon sa att hon var den bästa personen för jobbet.
Hon kandiderar för en post. Självklart säger hon så.
Hon är inte den bästa personen för jobbet.
Vem är det då?
Du tänkte säga dig själv.
- Det tänkte jag inte alls. Nej. - Jo. Det tänkte du.
Nej. Jag tänkte… Nej.
Strunt samma. Det kanske jag tänkte.
Varför kandiderar du inte?
Jag har följt med mormor till kontoret
sen jag var fem år gammal.
Det 13:e kongressdistriktet finns i mitt dna.
I hela mitt liv har jag velat bli kongressledamot.
Min mormor var min hjälte.
Men när man börjar arbeta på kontoret, blir man desillusionerad.
- Av vad? - Politiken.
Det finns så många människor som har gått vilse,
och jag vill inte bli en av dem.
Vet du, ibland väljer vi inte vår egen väg.
Ibland väljer vägen oss.
Så filosofiskt.
Tack.
Du borde kandidera. Du skulle inte gå vilse.
- Jag vet bara… - Vad?
Jag vet inte när jag kommer vara redo.
Adriana, du är redan redo. Och du kommer aldrig bli redo.
Hej.
Din mat har väntat på dig.
Hallå?
Är det nån där? Hallå?
Är det här Charles Camerons bostad?
Ja, det är det. Ursäkta, vem är det som ringer?
Din jävel, Charles!
Du svek mig!
Alla sörjer på sitt eget sätt.
I vår egen takt.
Mitt hopp för den här gruppen är att vi ger varandra tid och utrymme.
Men vi måste förstå att det finns ingen lösning för att läka.
Det finns inget magiskt piller.
Vi kommer att överleva det här. Men inte helskinnade.
- Säkert att du är okej med det här? - Jag jobbar på det.
Varsågod… Sätt dig.
Det här kanske är mitt äktenskaps bästa dag.
Den är god.
Jag är glad att du gillar det.
Drick lite vatten. Du får inte bli uttorkad.
M…m…majskorvar.
Manna från himlen. Prova.
- Jag… Nej. Det är bra. - Kom igen. En tugga.
Det här är vidrigt.
Och det bästa jag nånsin ätit.
Vad ska vi göra med all den här maten?
Jag tror jag kan ha överdrivit lite.
Åh, nej. Vi fixar det. Oroa dig inte för det.
Okej, raring. Det är ett pågående arbete.
Så sängen kom till slut.
Den saknar några skruvar och muttrar, vissa eventuellt strukturellt viktiga.
Vi kan måla den om du inte gillar färgen. Och välja ut andra lakan.
- Nej. Det här är jättefint. Tack. - Vänta bara, Edward. Vänta bara.
Godnatt.
Okej.
Okej, natti. Dröm sött.
Ropa om du blir kall. Eller om du behöver nåt. Dörren bredvid.
Sten, sax, påse, kör.
Påse tar sten.
Sten, sax, påse, kör.
Påse tar sten.
Godnatt, dummer.
Hej, Edward.
Vi hade lite över.
Tack.
Ja, okej.
Är Shay hemma?
- Shay? - Shay! Är du påklädd?
Shay.
Hej, Shay. Är det okej om Edward säger hej?
Strunt samma.
Okej.
Coolt rum.
Jösses, tack.
Jag måste sova. Snart.
Får jag inte åtta timmars sömn per natt, händer dåliga saker.
Okej.
Gör det nåt om jag sover över?
Här?
På golvet.
Går väl bra.
Godnatt, dummer.
Vad sa du?
Kan du bara säga det tillbaka?
Va? Varför?
Snälla?
Godnatt, dummer.
Undertexter: Victoria Heaps