ZÁKLADNÍ ŠKOLA RIVERVIEW
Ahoj. V pohodě? Neboj, to bude dobrý.
To zvládneš, pojď.
- Hele, Zázrak je tu! - Nech ho, Slutzky.
Pusťte nás. Hej, uhni!
Jo, došlo nám to. Je tady Zázrak.
Vítej na Riverview. Toto, mám pocit, že už nejsi domškolák.
AUTORKA KNIŽNÍ PŘEDLOHY
MILÝ EDWARDE
Podporu.
Ne… Podporu.
Ach můj…
Zdravím! Dobrý den.
Už jsem s někým mluvila a odpojilo mě to. Snažím se jen zrušit kabelovku a internet.
Ne, to už jsem sdělovala.
Nebylo. Bylo to na manželovo jméno.
Ne, nemůžete s ním mluvit, protože je po smrti.
Můžete mě vnímat?
Už tady v té díře trčím dva týdny a prostě to potřebuju zrušit.
Ale to nejde. Teď jsem vám řekla, že to nejde, protože je mrtvej!
- Nazdárek. - Proboha! Kdo sakra jsi?
Co to děláš? Ne, mluvím s tebou.
- Tohle není hotel! Ven! - V pohodě.
- Jen si jdu pro věci. - Ne! Co tu chceš?
Nemůžeš jen tak… Jak ses…
- Bydlím tady. Bože. - To teda ne.
Panebože, bydlel jsem.
- Kdo jsi? - T.
T? Jmenuješ se T? Co tady chceš?
Noelle psala Mikovi a ten nám.
Kdo tady bydlel, má si jít pro krámy. Stěhujete se sem?
Je to byt mého manžela.
Jak je, Dee Dee?
Odkud znáš moje jméno?
Co tady děláš?
Mám nahoře věci.
Charlie mi koupil drahej elektrickej kartáček.
Nechal sis tu kartáček?
Panebože, jsi dítě. Kolik ti je?
Šestnáct a půl.
Panebože.
Tak jo.
Můžeš mi říct, proč jsi tady bydlel?
Musel jsem pryč z domu.
Nedalo se to tam.
Charlie mi nabídl, ať jdu sem, než najdu lepší řešení.
Na pět měsíců.
Byl to super chlap. Upřímnou soustrast.
- Můžeš… Jakže se jmenuješ? - T.
T, můžeš… Vydrž, počkej vteřinku, já jen…
Víš, kdo je ten muž?
- Evan. - Evan.
A je…
Kdo to je?
Fajn chlap.
Byli Evan a Charles… Charlie…
v milostném…
Chci zjistit, jestli byl můj muž gay.
Neptal jsem se.
Ale měl hezký povlečení, což by mohlo být znamení.
Jasně.
Ale nevíš o tom, že by Charles a Evan byli…
Já jen vím, že díky nim mám práci v Bollywood Bites.
A jdu pozdě.
- Nashle. - Ahoj.
ZÁZRAČNÝ CHLAPEC
Je jich přes 200.
Chodí pořád další.
Měli bychom je otevřít.
- To nesmíme. - Proč ne?
Protože… je to protizákonný?
Jsme jeho opatrovníci. Ty dopisy jsou ujetý.
- Už jsem jich asi pět otevřela. - Což jsi neměla dělat.
V jednom byl pramen ženských vlasů, Johne.
V jednom Edwardovi psali, že shoří v pekle.
Nesmí je číst. Traumatizovaly by ho. Už tak má dost problémů.
- Někdo vhodil dveřmi další. - Cože?
Byl jsem u počítače, něco jsem slyšel a viděl jsem, jak ho někdo vhodil.
- A nešel ses podíval? - Jo!
Vyšel jsem ven, ale to už ten člověk odjížděl pryč.
Nelíbí se mi to. Je to narušení soukromí. Pořídíme vchodovou kameru.
Jo, souhlasím.
- Já bych je spálil. - To nejde.
- Proč ne? - Co když je tam něco důležitýho?
Třeba i dopis od nějakýho kamaráda.
Takže mu je dáme přečíst?
Ne! Spousta je od cvoků.
Takže je otevřeme my.
A připomínám, že to je zločin.
To je i jejich spálení.
No… Asi budeme potřebovat větší pytel.
Můžeme to zatím nechat takhle? Nedáme mu je, ale ani je neotevřeme.
Dobře.
Teď ještě aby nějaký nenašel ve schránce.
Jasně. Zatím k ní nešel, takže…
Nemůžeme je skladovat tady.
- Vzal bys je do práce? - Ke mně do práce?
Jo, Johne. Děláš v kotelně.
Strčil bys je tam do bedny? Můžeš?
- Můžeš to udělat? - Jo.
Fajn.
Poslyš, oba děláme, co můžeme, Lace.
Proč mu všichni píšou?
Protože přežil.
VOLTE ADRIANU WASHINGTONOVOU
Promiň. Ty jsi kdo?
Becks.
Dobře, Becks, a jsi… Kdo že jsi?
- Kdo jste vy? - Natalie.
Vedoucí Adrianiny kampaně.
Jste její šéfka?
Jo, to jsem, Becks. Líbíš se mi.
- Tak ono je vás víc. - Becks.
Pojď, přijdeš pozdě do školy. Honem.
- Dobrý den. - Ahoj!
Kde máš batoh? Bezva.
Promiň, dlouhej hovor.
Na kanálu New York One mě zjevně mají za špatnej vtip.
Ty ses po naší poslední schůzi vdala a porodila dítě?
To byli moji spolubydlící.
- Spolubydlící? - Kojo a Becks. Známe se z terapie.
A teď tady bydlí?
No, sháněli bydlení. A on mi opravuje záchod.
- Co? - Nic.
- Jen pozor na image. - Image?
Image kandidátky Washingtonové.
Lidi si na tebe teď obecně dělají názor.
Jasně, ale co se týče image, pomoc druhým vypadá dobře.
Pan Ghana taky vypadá dobře.
Becks.
V Ghaně vypadají pohřby jinak než tady v Americe.
Mezi naše tradice patří zdobení rakve.
Víš, co to je rakev?
To je truhla, do které tvou mámu uložíme.
U nás se rakev všelijak zajímavě zdobí, aby odrážela osobnost zemřelého.
Proto se tě chci zeptat, zlatíčko, jestli máš nějaký nápad,
jak bys chtěla Akuinu, teda máminu rakev ozdobit.
To nevím.
Můžu ti říct tajemství?
Becks, ty jsi mámu znala ze všech nejlíp.
Tak kdo jiný by měl to zdobení vymyslet?
Promysli si to.
Promysli, jak máminu rakev ozdobit, a já to zařídím.
- Dobře? - Dobře.
Tak jo, buď ve škole hodná.
Kdybych pro to znala slova, řeknu je.
Vážně, přísahám. Ale vůbec žádná mě nenapadají.
A prostě…
Beze slov, co by to vystihovala,
vlastně nevím, jak se cítit.
Ani jsem nebrečela.
Pokaždé když cítím, že to na mě jde, že mě zas přepadá ten šok a osamělost…
jako bych na srdci otočila jakýmsi kohoutkem.
Nebo na mozku.
A necítím vůbec nic.
Prostě to přejde.
Jo.
Děláš si prdel?
Co tady chceš?
Promiňte.
Je tohle skupinová terapie pro let 1483?
Cože? Ne, ty sem nesmíš.
Tohle je pro mě. Je to můj prostor, ne tvůj.
My se známe? Jsem tu špatně?
Tak fajn.
Ahoj.
- Ahoj, zlatíčko. Jak ses měl? - Je tak trochu v šoku.
- Nic mi není. - Dobře.
Super kára, paní Curtisová.
- Kožený sedadla? - Děkuju, Shay.
Tak… jak se ti líbilo vyučování?
Já žádný neměl.
Jo, měl jsem orientační den.
A zítra mám zařazovací zkoušku.
A teprve pak přijde vyučování.
Tak co budeme dělat, Edwarde?
- Chceš se mnou jet do dílny? - Můžu jít k Shay?
Jasně. Ale žádný neschválený výlety.
Jasný, vy dva? Shay?
- Nebo ať je po nás. - Jo.
Teda, to říkám jen tak.
- Tak jo. - Nashle, děkuju.
Nemáš zač, Shay.
Hej. Vteřinku.
Chci ti jen říct…
Můžeš se na mě podívat?
Slyším tě i bez toho.
Ale i tak bych to uvítala.
Ne, díky.
Proč ne?
Občas mi připomínáš mámu.
Jasný? A nechci ji vidět, kdykoli se na tebe podívám.
LGBTQ CENTRUM NORTH HOLLYWOOD
KAŽDÝ JE VÍTÁN
GENDEROVÁ IDENTITA DISKUZNÍ SKUPINA
Příjmení a datum, prosím.
Díky.
- Dobrý den. - I vám. Jak se máte?
- Dobře, a vy? - Dobře. Hledám tady Noelle.
Jo, ta je přímo tamhle.
- Jasně, děkuju. - Jo, není zač.
Běž napřed, doženu tě. Hned jsem tam.
- Zdravím. Vzpomínáte si? - Dobrý den.
Promiňte mi ten můj výstup.
Tak jo, tohle je bezpečný prostor. Dokážeme ho takový udržet?
Rozhodně ano.
- Pojďte dál. - Děkuju.
Posaďte se.
Mockrát díky, jenom…
Potkala jsem T.
- Přišel si do toho bytu pro kartáček. - Přišli.
Přišli. Aha! Jo.
Jo, už chápu, omlouvám se.
To nic, zvyknete si.
Takže…
Charles v tom bytě nechával bydlet cizí lidi.
Proč? Proč to dělal?
Řekla bych, že pomohl asi tuctu mladých postavit se na vlastní nohy.
Myslím tím mladé bez domova, zneužívané a opuštěné v beznadějné situaci.
Měla byste vědět, že váš muž odváděl úžasnou práci.
Nezapomenu to dceři říct, až jí oznámím, že musí skončit se školou.
- Musí to pro vás být… - Byl gay?
Je to prostá otázka. Mám sakra nárok to vědět.
Já vlastně nevím.
Vážně? Jak to? Vedete centrum pro LGBTQ.
Nemluvil o tom.
Ale ano, osobně věřím, že prozkoumával svou sexuální identitu.
Prozkoumával ji s Evanem?
No, ten byt prodávám.
Takže jestli tam ještě někdo má kartáček, měl by si pro něj rychle přijít.
Děkuju mockrát, Noelle.
JORDAN – OBLEČENÍ
Límec.
Dobrý, fajn. Teď poslouchej, blbečku.
Tu zkoušku musíš zvorat.
Ne že půjdeš přímo do devítky jak nějakej šprt.
Drž se mezi svýma.
Pro jednou buď obyčejnej.
A nezapomeň, lidi nezajímá, že jsi chytrej.
Musíš být cool.
Hej!
Nesmíš sem chodit.
- Mluvím vážně. - Panebože, ani tě neznám.
- A ty neznáš mě, tak co… - Jsi Steve. Brentův bratr.
Jsem Amanda, jeho snoubenka.
- Já nevěděl, že nějakou měl. - Jak jinak? Nevěděls o něm nic.
A tak nemáš nárok truchlit.
Aspoň ne tady.
Jasný? Běž fňukat jinam.
Nejsi jediná, komu chybí.
- Nemůžeš… - Tohle není vtip!
Dobře.
Fajn.
Jsi fakt hustá.
V pohodě?
Nevím.
Má sestra uměla nastartovat bez klíčků.
Fakt jo.
A uměla první pomoc. Byla plavčice.
V 19 letech zachránila jedné ženě život.
A dali jí klíč od města.
Celý život jsem ke své sestře cítila především…
žárlivost.
Podle všeho to byla…
vážně neuvěřitelná žena.
Asi byla fakt báječná.
To byla, díky.
Ten jedinečnej typ.
Ten typ…
Ten typ, co v životě potkáš jenom jednou, a…
nikoho podobného už nepoznáš.
Jo.
Ale všimla sis toho.
Díkybohu za to, ne? Představ si, že bys…
že by sis nevšimla.
Chápeš, co kdyby umřela,
aniž… by sis kdy uvědomila všechny její přednosti?
Same.
Díky.
Bylo fajn slyšet tvoje úvahy.
Bezva.
Schválně jsi to zvoral?
- Proč jako? - Chci zůstat mezi svýma.
Jo, ale mohl jsi dřív skončit.
Tak to nevím.
Být tak chytrá, dodělám školu co nejdřív.
Nikoho nezajímá, že jsi chytrá. Musíš být cool.
Jo, nerada ti to říkám, Zázraku, ale ty cool nejsi.
Sakra, dostals mě. To ne! Dobrý?
Tak zlatíčko, čas jít spát. Vyčistila sis zuby?
- Jo. - Určitě?
Ukaž.
Dobrý, tak jo.
Takže…
Už máš nějaký nápad na ozdobení máminy rakve?
Znám někoho velmi schopného, kdo vyrobí cokoli.
Ale chci, aby se ti to líbilo.
Byla by nadšená.
Akua by byla nadšená.
Nechci rušit.
Ne, vůbec ne. Pojď dál. Jak se vede?
Jdu za tebou s pozváním.
V sobotu pořádáme Akuin pohřeb.
- Vím, že máš spoustu práce s kampaní… - Co to povídáš? Proboha.
Jistěže přijdu.
Teprve teď jsme to domluvili.
Víš, v Ghaně je pohřeb velká oslava.
- Jo. - Vyžaduje speciální oblečení.
Tančí se na něm, hraje hudba, prostě párty.
- Celý kmen, všichni se sejdou… - Kojo, děkuju za pozvání.
Kde se to koná?
V centru na 119. ulici.
- Starlight Party and Conference. - Tam to znám.
Už jsi tam byla?
Kojo, ten podnik je… Je to tak trochu…
- Díra? - Hrozná.
Problém je v tom, že přijde hodně lidí.
Dokonce i lidi, co Akuu neznali, tak potřebujeme hodně místa.
A ostatní podniky jsou moc drahé, takže…
No, jestli… Nemůžu nic slíbit.
Ale kdybych našla něco jinýho, byl by to problém?
Ne, nechci tě zatěžovat.
Ne, to vůbec. Zamyslím se. Asi bych věděla o něčem přímo perfektním.
- Jsi až moc hodná, Adriano. - Nic to není.
Dobře, tak já už půjdu spát.
- Jo, dobrou. - Dobře.
- Dobrou noc. - Tudy.
- Jasně. - Jo.
- Dobrou. - Díky. Teda, tobě taky dobrou.
- Kámo, co blbneš? - Co tím myslíš?
Potíš se jak prase. Sundej tu bundu.
- Je mi fajn. - Potím se, jen tě vidím.
- Sundej ji. - Ne.
- Koukněte, Zázrak se rozpouští. - Nech ho, Slutzky.
Ale mám pravdu. Úplně se leskne.
Paní Wheatonová, tady Zázrak se nám asi vypařuje.
Briane, už dost.
Edwarde, je ti dobře?
Jo, jsem v pohodě. Jak jsem řekl, je mi fajn.
Vypadáš dost upoceně a dneska je dusno…
Ticho, třído.
Edwarde, proč si to nesundáš?
Protože nechci.
Školní řád ale zakazuje nosit uvnitř kabáty a bundy…
Panebože, neuděláte výjimku? Má tu bundu rád, no a co?
Proč to všichni řeší? Nezažil si už dost?
Jdi do prdele!
Vy dva jste po škole.
A Edwarde, je mi líto, ale sundej si to. Mám strach, že omdlíš.
Sundat.
- Kámo! - Edwarde!
Edwarde!
Nádhera, že?
Vy jste Evan?
Ano.
Já jsem Dee Dee, Charlesova žena.
Promluvíme si v mé kanceláři?
Dobře.
Potkali jsme se před víc než rokem v jednom sídle v Beverly Hills.
Právě přišel o práci a zoufale se snažil najít způsob, jak vydělat.
Byli jsme na jedné sešlosti s miliardářem,
který měl tajné informace o dovozu jistého zboží.
Znělo to až moc výhodně.
A taky že ano.
Něco mě to stálo.
Charlie přišel o všechno, co ještě měl.
Byl zničený.
Byla jste jeho princezna. Nesnesl představu, že by vás zklamal.
A co bylo pak?
Trpěl jsem poruchou příjmu potravy.
Chvíli jsem byl v léčebně. Pomohl mi.
Já pomáhal jemu. Byli jsme si vzájemně oporou.
Co tím myslíte, oporou?
Nakonec z toho byl milostný vztah.
Nikdy mě nenapadlo, že jednou někomu rozbiju rodinu.
Zas tak moc si nefanděte.
Za rozbitím naší rodiny je mnohem víc.
Vážně nechápu,
co žena jako ty
dělá právě se mnou.
Tak řekni, koho vidím
v očích tvých.
Jsi to ty, lásko?
Nebo jen skvělá maska?
Jen se na mě podívej, lásko.
Snažím se dělat všechno, jak mám.
A pak se všechno rozpadne.
Adriano.
Ahoj, reverende.
Promiň, chtěl jsem ti nabídnout pomoc.
- Ale myslel… - V pořádku.
Jak se daří?
Zvládám to.
V podstatě mě vychovala.
Já vím.
Jedinečná žena.
Jo.
A teď ji následuješ.
- To jsem vážně rád. - Díky.
- Já věděl, že se odhodláš. - Vždycky jsi to říkal.
- Čekal jsem to trochu později, ale… - Život někdy překvapí.
Spíš vždycky.
Vypadáš dobře.
Ty taky.
Tvoje oslavná řeč byla skvělá. Chtěl jsem za tebou po pohřbu jít, ale…
Jsem ráda, že jsi nešel.
Ten den už toho bylo až až.
Díky, žes zavolala.
Poslyš, chci tě požádat o laskavost.
Proto jsi volala?
- Měla jsem to zmínit. - Ale nezmínila. Až doteď.
Nechala jsi mě celý den přemýšlet, o co půjde. Dobrý tah.
- Promiň. - Ne.
- Míříš do Kongresu, Dri. Neomlouvej se. - Jo, máš pravdu.
Tak jo.
Chodím na terapii s lidmi, co taky měli blízké v tom letadle.
A v jedné z těch rodin přišli o mámu a potřebují uspořádat pohřeb.
Přijde hodně lidí a potřebují kostel a sál prakticky na celou sobotu.
Nevím, jestli můžeš nějak pomoct.
Stoprocentně. Cokoli potřebuješ.
Je to v sobotu, tak nemáš moc času na…
Sobota je vaše, celý den i noc. Až do nedělní bohoslužby. Zdarma.
Tak jo. Děkuju, Ericu.
To je od tebe moc milý.
Máš to tu hezký.
- Jo? - Jo.
Díky.
Vymaloval jsem.
- Vyházel zbytečnosti. - Úklid, jo? Tak to má být.
Vyprovodím tě.
Jo. Poslyš… děkuju ti.
Můžeš se na mě obrátit. Víš to, že ano?
Jo.
To jsem neměla.
- No, nevadí. - Ahoj.
Bože.
Co sakra blbnu?
- Zdravím, paní Curtisová. - Ahoj, Shay.
- Je Edward doma? - To nevím.
Teď jsem přijela.
- Nemluvila jste s ním? - Ne, co se děje?
Měl drsnej den.
Chceš jít dál?
Ne, to ani ne. Ale asi byste s ním měla promluvit.
Shay, co se stalo?
Utekl paní Wheatonové z hodiny.
Jakože pryč ze třídy uprostřed vyučování. Celej upocenej a nervní.
A neodpovídá mi na zprávy, což je u něj divný.
- Sakra. - Paní Curtisová?
Jo?
Řeknete mu, ať dá vědět, že je v pohodě?
Jo, jasně.
Tak jo, měj se, Shay. Ozvu se ti.
Díky.
Jo?
Ahoj.
- Ahoj. - Promluvíme si?
Co se stalo?
Nevím.
Shay říkala, že jsi odešel z vyučování dřív.
Nezlobím se. Fakt ne.
Jestli se škola nedá, něco vymyslíme.
Chci, aby ses cítil dobře, ať už se rozhodneme udělat cokoli.
Ve škole se mi líbí. Jen mi bylo vedro.
Zlatíčko, nemáš… Nemáš horečku?
Ne, nemám.
Dobře.
Co pro tebe můžu udělat?
Nic. Jsem v pohodě, fakt.
Pak sejdu dolů.
Tak jo, fajn.
Nemusíš se o mě bát.
Je zvláštní, jaký věci si o tvé mámě vybavuju.
Maličkosti. Z dávný minulosti.
Třeba vzpomínku z doby, když mi bylo šest, takže jí muselo být devět.
Byl Halloween a měla jsem kostým pandy.
A ona byla břišní tanečnice.
A měla úžasnej průhlednej kostým.
S nahým pupíkem a závojem.
Dneska by možná byl politicky nekorektní, kdo ví?
Ale ona dokonce břišní tanec trochu uměla. No jak jinak?
Uměla všechno. A já vedle ní byla za tupou pandu.
Tvůj děda nás fotil, než jsme šly koledovat,
a já se najednou rozhodla, že hrozně chci její kostým.
Chtěla jsem být břišní tanečnice a strašně mě štvalo, že za tu jde ona.
Její kostým by mi ani nesedl a máma řekla: „Sklapni, jsi panda a běž si pro sladký.“
Ale já ztropila scénu a táta mě musel vzít nahoru, abych se vybrečela.
Ale následující den jsem vešla do pokojíčku
a zjistila jsem, že Janey mi ten kostým nechala na posteli.
Moc krásně ho složila.
Tu červenou a žlutou průsvitnou látku s malýma zvonečkama kolem pasu.
A teď byl můj.
Dala mi ho.
A tak nádherně poskládanej. Nikdy jsem si ho neoblíkla.
Nechala jsem si ho v šuplíku a občas jsem ho pohladila.
Byl úžasně příjemnej na omak. Byla jsem nadšená, že ho mám.
Byla jsem nadšená, že se mi ho rozhodla dát.
Tvoje máma byla sakra skvělá, Edwarde.
To je fakt. To je moje pointa.
A je to pravda, která už nikdy nevybledne.
Zdravím.
T, že?
Dee Dee. Jak se vede?
- Dobře. - Bezva.
Můj muž, Charles… Vím, že pro tebe to byl Charlie.
K padesátinám jsem mu koupila rolexky.
Je to kolekce Oyster Perpetual.
Stály 7 000 dolarů a chci ti je dát.
Nech si je nebo prodej, je mi to fuk.
Cože?
Charles ti pomáhal, ne?
Jo, pomáhal.
Dobře. To jsem ráda.
A tohle můžeš považovat za jeho dárek na rozloučenou, chápeš?
A můžu dostat kuřecí birjání? Tři dny jsem nejedla a umírám hlady.
Jo.
Díky.
Ahoj.
Co říkáš na tohle?
Zatočíš se?
Jak jsi mě našel?
Vzpomněl jsem si,
že Brent kdysi zmínil setkání s opravářkou klavírů z Long Islandu.
No, a těch zrovna moc není.
Měl bys odejít.
Počkej. Já nejsem žádnej zloduch.
Měl jsem s bratrem problémy, ale to kvůli jeho závislosti.
Jo, byl závislej.
A té závislosti se zbavil, ale to ti bylo jedno.
Okrádal moje rodiče.
Přitlačil tátu ke zdi.
Mámě opakovaně lámal srdce. Znovu a znovu.
Musel jsem je ochránit. A proto jsem ho odříznul.
Pokusil se s tebou usmířit.
Vyhnal jsi ho.
Jo, já vím.
Kdybych to mohl vzít zpátky… a zachovat se jinak…
Podívej.
Můžeme na tu terapii chodit oba, jestli tam chceš.
Podle mě to pomáhá.
Jen si pamatuj, že se tam od tebe možná budu distancovat.
Vypadáš jako bizarní verze Brenta a je to fakticky divný.
Ale jestli tam chceš chodit, měl bys.
Nějak to zvládnout musíme.
Co?
Už jsem měla strach.
Jsi v pohodě?
Konečně ses svlíknul z kůže?
Jo, už jo.
Nesedí mi.
Asi nikdy nebude.
Byla to bráchova bunda.
Chci ji dát tobě.
Cože? Proč?
Tobě bude slušet víc. Nebo ji můžeš obléct té figuríně na derby.
Potřebuje novou.
Pořád je od tebe propocená?
Ne, moje teta ji vyprala v páře.
Poctivě.
Jasně.
Díky.
Netuším, kdo jsem.
Vítej v klubu.
Překlad titulků: Růžena Svobodová