RIVERVJU VIDURINĖ MOKYKLA
Tau viskas gerai? Viskas gerai. Girdi?
Tau viskas gerai. Eime.
Žiūrėkit, kas čia. Stebuklingas berniukas!
Atstok nuo jo, Slacki.
Praleiskit. Ei, biče.
Nagi, žmonės. Suprantam. Čia Stebuklingas berniukas.
Sveikas atvykęs į Rivervju. Tu nebesimokai namie, Toto.
PAGAL ANOS NAPOLITANO KNYGĄ
Noriu atstovo.
Ne… Atstovo!
O Dieve…
Sveiki.
Kaip tik su kažkuo kalbėjau, linija išsijungė,
ir aš tik… Bandau atšaukti kabelinės televizijos ir interneto paslaugą.
Ne, aš jau pateikiau tą informaciją…
Ne. Paslauga užregistruota mano vyro vardu.
Ne, negalit su juo pasikalbėti, nes jis miręs.
Gal galit, prašau, paklausyti?
Aš jau dvi savaites įstrigusi šiame dievo pamirštame užkampyje,
man paprasčiausiai reikia atšaukti paslaugą.
Bet negalit… Ką tik sakiau, negalit su juo pakalbėti, nes jis miręs!
- Labukas. - O Dieve! Kas per šūdas?
Ką tu darai? Ne. Atsiprašau.
- Čia privatus būstas. Lauk! - Viskas gerai.
- Tik pasiimsiu prausimosi priemones. - Ne! Ką čia veiki?
Negali tiesiog įeiti… Kaip čia įėjai…
- Aš čia gyvenu. Dieve. - Tu čia negyveni.
Dieve, šiaip ar taip, gyvenau.
- Kas tu? - Tė.
Tė? Tavo vardas - Tė? Ką čia veiki?
Noelė parašė žinutę Mikai, o ta parašė į grupės pokalbį,
kad visi, gyvenę pas Čarlį, turi susirinkti daiktus.
Jūs atsikraustot?
Čia mano vyro butas.
Kaip laikaisi, Di Di?
Iš kur žinai mano vardą?
Ką čia veiki?
Viršuje mano prausimosi priemonės.
Čarlis nupirko man „Sonicare“ dantų šepetėlį, jis brangus.
Palikai čia savo dantų šepetėlį?
O Dieve. Tu - vaikas. Kiek tau metų?
Šešiolika su puse.
O Dieve.
Gerai.
Gali tiesiog man pasakyti, kodėl čia gyvenai?
Turėjau dingti iš savo namų.
Ten neištvėriau.
Čarlis sakė, kad galiu pagyventi čia, kol rasiu geresnį variantą.
Penkis mėnesius.
Jis buvo tikrai nuostabus žmogus.
Užjaučiu.
- Taigi, gali… Primink, kuo tu vardu? - Tė.
Tė, gal gali palaukti? Sekundėlę. Tik…
Pažįsti šitą žmogų?
- Evanas. - Evanas.
Ar jis…
Kas jis?
Jis šaunus, turbūt.
Ar Evanas ir Čarlzas… Čarlis
turėjo romantiškus…
Bandau išsiaiškinti, ar mano vyras buvo gėjus.
Aš neklausiau.
Bet jo patalynės užvalkalai buvo gražūs, tai gali kažką reikšti.
Taip.
Bet, kiek tau žinoma, Čarlzas ir Evanas nebuvo…
Aš tik žinau,
kad jie mane rekomendavo „Bollywood Bites“, kur dabar dirbu.
Taigi, vėluoju.
- Viso. - Viso.
STEBUKLINGAS BERNIUKAS
Suskaičiavusi iki 200, pamečiau skaičių.
Jie vis plūsta.
Turėtume juos atplėšti.
- Negalim. - Kodėl?
Nes tai neteisėta?
Mes - jo globėjai. Tie laiškai siaubingi.
- Aš jau atplėšiau gal penkis. - Be reikalo.
Viename iš jų buvo moters plaukų sruoga, Džonai.
Viename iš jų rašė, kad Edvardas degs pragare.
Negalim jam leisti jų atplėšti. Laiškai jį sutraumuos.
Vaikui ir taip jau visko per akis.
- Dar vieną įkišo pro duris. - Ką?
Sėdėjau prie kompiuterio, išgirdau kažkokį garsą,
pakėliau akis, ir jis įslydo pro plyšį laiškams.
- Ir nenuėjau pažiūrėti, kas jį atnešė? - Nuėjau!
Išėjau pro duris.
Kol išėjau, jie jau nuvažiavo.
Man tai nepatinka.
Jie trikdo ramybę. Turėtume įsigyti durų skambučio kamerą.
Taip. Šįkart pritariu.
- Manau, turėtume juos sudeginti. - Negalime.
- Kodėl? - O jei čia kas nors svarbaus?
O jei tarp jų - laiškas nuo jo draugo?
Gerai, tai leisim jam juos atplėšti?
Ne! Juos atsiuntė bepročiai.
Gerai, tada mes juos atplėškim.
Žinai, priminsiu tau, kad tai - nusikaltimas.
Taip pat ir sudeginimas, po galais.
Manau, mums prireiks didesnio maišo.
Gal galim tai kuriam laikui atidėti?
Klausyk, neduokim jų Edvardui ir neatplėškim.
Gerai.
Tik noriu pasirūpint, kad jis neimtų pašto ir nerastų tokio laiško.
Taip. Kol kas jis to nedarė, tad…
Neturėtume jų čia laikyti.
- Gali nusinešti juos į darbą? - Į savo darbą?
Taip, Džonai. Tu dirbi katilinėje.
Gali sudėti juos ten į dėžę? Ar gali?
Gali tą padaryti?
Taip.
Gerai.
Klausyk, mes abu stengiamės iš visų jėgų, Leise.
Kodėl visi jam rašo?
Nes jis išgyveno.
BALSUOKITE UŽ ADRIJANĄ VAŠINGTON
Atsiprašau. Kas tu?
Beksė.
Gerai, Bekse. O kas tu tokia?
- O kas tu? - Mano vardas Natali.
Aš - Adrijanos kampanijos vadovė.
Tu jos viršininkė?
Taip, Bekse. Tu man patinki.
- Bet, palauk, yra ir daugiau. - Bekse, mieloji.
Ateik. Eime. Vėluojam į mokyklą. Eime.
- Geros dienos, ponia. - Viso!
Kur tavo kuprinė? Taip, gerai.
Atsiprašau, tas pokalbis užsitęsė.
„New York One“ aiškiai manęs nepriima už gryną pinigą.
Adrijana, po paskutinio mūsų pokalbio ištekėjai ir susilaukei vaiko?
Sutikai draugus, kurie gyvena mano namuose.
Tavo namuose?
Taip, Kodžas su Bekse. Susipažinome grupinėje terapijoje.
Ir dabar jie čia gyvena?
Jiems reikėjo kažkur apsistoti. Be jo, jis taiso mano tualetą.
- Kas? - Nieko.
- Tiesiog nepamiršk įvaizdžio. - Įvaizdžio?
Visko, kas susiję su kandidate Vašington.
Nuo šios dienos žmonės turės nuomonę apie viską, ką pamatys.
Gerai, kalbant apie įvaizdį, nieko blogo padėti tiems, kam reikia pagalbos.
Ponas Vyras iš Ganos irgi neblogas.
Bekse…
Ganoje laidotuvės būna kitokios nei Amerikoje.
Viena iš mūsų tradicijų - papuošti karstą.
Žinai, kas yra karstas?
Dėžė, kurioje ilsėsis tavo motina.
Taip. Mes įdomiai papuošiame karstą,
pagal mirusiojo asmenybę.
Noriu pasakyti, širdele, gal tu turi idėjų,
kaip norėtum papuošti Akuos… savo motinos karstą?
Nežinau.
Galiu pasakyti tau paslaptį?
Bekse, tu savo mamytę pažinojai geriau nei kas kitas.
Tai kas geriau nei Beksė sugalvos, kaip reiktų papuošti?
Pagalvok.
Pagalvok, kaip nori papuošti motinos karstą,
o aš tuo pasirūpinsiu.
- Gerai? - Gerai.
Gerai. Gražiai elkis mokykloje.
Jei turėčiau tam žodžių, pasidalinčiau jais.
Garbės žodis, pasakyčiau. Bet aš neturiu, ką pasakyti.
Tai tarsi…
be žodžių, be kokio nors žodyno
aš iš tiesų nežinau, kaip jaustis.
Aš dar neverkiau.
Kaskart, kai pajaučiu atsėlinant tą sukrėtimą, tą vienatvę…
užsuku rankenėlę krūtinėje…
ar smegenyse…
ir ničnieko nejaučiu.
Tai tiesiog praeina.
Taip.
Kas per šūdas?
Ką tu čia veiki?
Atsiprašau.
Ar čia skrydžio Nr. 1483 gedinčiųjų grupė?
Ką? Ne. Negali čia būti.
Čia mano vieta. Ši erdvė - man, ne tau.
Aš jus pažįstu? Aš ne ten pataikiau?
Gerai.
Labas.
Labas, mielasis. Kaip sekėsi?
Jis truputį sukrėstas.
Man viskas gerai.
Gerai.
Ponia Kertis, kieta mašina.
- Su odiniu interjeru? - Ačiū, Šei.
Kaip sekėsi pamokose?
Aš nėjau į pamokas.
Taip, šiandien buvo supažindinimo diena.
O rytoj tikrins mano žinias.
Tada galėsiu lankyti pamokas.
Tai ką veiksime, Edvardai?
- Nori važiuoti su manimi į dirbtuves? - Ar galiu eiti pas Šei?
Žinoma. Tik jokių kelionių be leidimo.
Gerai, vaikai? Šei?
- Prisiekiu. Kad mane žaibas nutrenktų. - Gerai.
Aišku, žaibo nereikia.
- Gerai. - Viso. Ačiū, ponia Kertis.
Nėra už ką, Šei.
Sekundėlę.
Tik norėjau tau pasakyti…
Edvardai, gali pažiūrėti į mane?
Man nereikia į tave žiūrėti, kad girdėčiau.
Vis tiek norėčiau, kad pažiūrėtum.
Ne, ačiū.
Kodėl?
Nes kartais tu panaši į mano mamą.
Supranti? Verčiau nematysiu jos veido kaskart, kai esu šalia tavęs.
ŠIAURĖS HOLIVUDO LGBTQ CENTRAS
ČIA VISI LAUKIAMI
LYTINIS IDENTITETAS LGBTQ+ DISKUSIJŲ GRUPĖ
Pasakykit pavardę ir datą.
Ačiū.
- Sveiki. - Labas. Kaip sekasi?
- Gerai. O jums? - Gerai. Ieškau Noelės.
Taip. Ji ten.
- Gerai. Labai ačiū. - Taip. Nėra už ką.
Eikit, aš prisivysiu. Tuoj ateisiu.
- Labas. Prisimeni mane? - Labas.
Atsiprašau dėl to, ką pasakiau apie kombučią.
Gerai, čia - saugi vieta. Galim būti saugūs?
Žinoma. Taip.
- Užeik. - Ačiū.
Prisėsk.
Labai ačiū. Aš tik…
Sutikau Tė.
Jis atėjo į butą pasiimti dantų šepetėlio.
Jie atėjo.
Jie. Taip.
Taip. Supratau. Atsiprašau.
Viskas gerai. Priprasi.
Taigi…
Čarlzas leido žmonėms gyventi savo bute.
Kodėl? Kodėl jis taip elgėsi?
Jis padėjo maždaug tuzinui jaunuolių atsistoti ant kojų.
Kalbu apie benamius, nuskriaustus, apleistus vaikus, praradusius viltį.
Turėtum žinoti, kad tavo vyras dirbo nuostabų darbą.
Būtinai paminėsiu, kai pasakysiu dukrai,
kad jai reikia nutraukti studijas koledže.
Negaliu įsivaizduoti, ką išgyveni…
Jis buvo gėjus?
Klausimas sumautai paprastas. Manau, turiu teisę žinoti.
Tiksliai nežinau.
Tikrai? Kaip gali nežinoti? Vadovauji LGBTQ centrui.
Jis apie tai nekalbėjo.
Bet, taip, manau, kad jis tyrinėjo savo lytinę tapatybę.
Jis ją tyrinėjo su Evanu?
Aš tą butą parduosiu.
Jei dar kam nors reikia pasiimti dantų šepetuką, tegul paskuba.
Labai ačiū, Noele.
DŽORDANAS - DRABUŽIAI
Užversk apykaklę.
Gerai. Gražu.
Dabar paklausyk, kvaileli.
Susimauk per žinių patikrinimą.
Taip, nepatek į devintą klasę, kaip tikras moksliukas.
Lik su saviškiais.
Bent kartą būk normalus vaikas.
Ir atmink, žmonėms nerūpi, ar tu protingas.
Jiems rūpi, ar tu kietas.
Turi liautis čia vaikščiojęs.
- Aš rimtai. - O Dieve. Aš jūsų nepažįstu.
- Jūs nepažįstat manęs. Ką tai… - Tu - Stivas.
Brento brolis.
Aš Amanda. Buvau jo sužadėtinė.
Nežinojau, kad jis buvo susižadėjęs.
Aišku, kad ne. Nieko apie jį nežinojai.
Todėl negali jo gedėti.
Bent jau ne čia.
Aišku? Taigi, eik, paverk kitame kampe.
Tu ne vienintelė, kuri jo gedi.
- Negali manęs priversti… - Tai ne pokštas, blemba.
Gerai.
Tu tokia kieta.
Gerai jautiesi?
Aš net nežinau.
Mano sesuo mokėjo užvesti variklį sujungusi laidus.
Tikrai.
Ir mokėjo suteikti pirmąją pagalbą. Ji buvo gelbėtoja.
Būdama 19-os išgelbėjo moteriai gyvybę,
po to jai įteikė Miesto raktą.
Visą gyvenimą ryškiausias jausmas, kurį jaučiau seseriai buvo…
pavydas.
Atrodo, kad ji buvo…
nuostabus žmogus.
Tavo sesuo buvo fantastiška.
Taip. Ačiū.
Tokia, kokių retai sutiksi.
Viena…
Viena iš tų, kurie pasirodo tavo gyvenime ir…
į juos panašių daugiau nėra.
Taip.
Bet tu tą supratai.
Ir ačiū Dievui, tiesa?
O jei tu…
O jei nebūtum supratusi?
O jei ji būtų mirusi,
ir tu taip ir nebūtum supratusi,
kokia ji buvo nuostabi?
Semai.
Ačiū.
Buvo gera šiandien išgirsti tavo mintis.
Labai gerai.
Tyčia susikirtai per egzaminą?
Kodėl?
Norėjau likti su saviškiais.
Taip, bet argi nebaigtum mokyklos greičiau?
Nežinau.
Dieve, jei būčiau tokia protinga kaip tu, mikliai baigčiau mokyklą.
Žmonėms nerūpi, ar esi protingas. Jiems rūpi, ar esi kietas.
Taip. Nemalonu tą sakyti, vunderkinde, bet nesi kietas.
Po galais, pataikei. O, ne. Tu sveikas?
Gerai, mieloji. Metas į lovą. Išsivalei dantis?
- Taip. - Tikrai?
Parodyk.
Taip, gerai.
Taigi…
ar galvojai, kaip galėtume papuošti tavo motinos karstą?
Pažįstu labai talentingą vyrą, kuris gali padaryti bemaž bet ką.
Bet noriu, kad tau patiktų.
Jai labai patiktų.
Akuai tai patiktų.
Nenoriu trukdyti.
Ne. Aišku, kad ne. Užeik. Kaip sekasi?
Norėčiau tave pakviesti.
Šeštadienį laidosime Akua.
Nors žinau, kad kampanija atima labai daug laiko…
Kodžai, ką? Vajetau.
Būtinai ateisiu.
Visai neseniai apsisprendėme laidoti.
Žinai, Ganoje laidotuvės būna šventiškos.
- Taip. - Visi vilki specialius drabužius,
žmonės šoka, skamba muzika, surengiame šventę
- ir susirenka visa gentis, visi… - Kodžai. Ačiū, kad mane pakvietei.
Kur vyks laidotuvės?
Centre 119-oje gatvėje,
- „Starlight Party and Conference“. - Ten.
Esi ten buvusi?
Kodžai, ta vieta… Ji lyg ir…
- Šiukšlynas. - Sąvartynas.
Esmė ta, kad ateis daug žmonių.
Ateis net tie, kurie Akuos nepažinojo, todėl mums reikia vietos.
O kiti variantai pernelyg brangūs, tad…
Klausyk, jei… Negaliu pažadėti,
bet jei rasčiau kitą vietą, ar nieko tokio?
Ne. Nenoriu tavęs varginti.
Ne, anoks čia vargas. Leisk man pažiūrėti,
manau, žinau vietą, kuri tobulai tiktų.
- Tu per daug gera, Adrijana. - Viskas gerai.
Gerai, eisiu miegoti.
- Taip, labos nakties. - Gerai.
- Labanakt, Adrijana. - Į tą pusę.
- Gerai. - Taip.
- Labanakt. - Ačiū. Turiu galvoje, taip.
Labos nakties. Ir tau.
- Biče, kas per šūdas? - Kas?
Prakaituoji kaip paršas. Nusivilk tą kvailą striukę.
- Man viskas gerai. - Man karšta vien į tave žiūrėti.
- Nusivilk. - Man viskas gerai.
Pažiūrėkit į Stebuklingą berniuką. Jis tirpsta.
Atstok nuo jo, Slacki.
Bet tikrai. Pažiūrėkit į jį. Tas berniukas tuoj virs bala.
Panele Viton, Stebuklingas berniukas „kondensuojasi“ į dujinę formą.
Brajanai, gana.
Edvardai, gerai jautiesi?
Taip, man viskas gerai. Kaip ir sakiau, man viskas gerai.
Atrodo, kad tau su striuke labai karšta. Šiandien drėgna diena…
Mokiniai, tylos. Aš rimtai.
Edvardai, kodėl tau nenusivilkus striukės?
Nes aš nenoriu.
Šiaip jau turime aprangos kodą,
pasak kurio, paltai ir striukės neturėtų būti vilkimi viduje…
Dieve, panele Viton, gal galit padaryti išimtį?
Jam striukė patinka. Jis nori ją vilkėti.
Kodėl visi kiša nosį į jo reikalus?
Ar jis per mažai prisikentėjo?
Užsikrušk, Slacki!
Brajanai, Šei. Liekat po pamokų.
Edvardai, atleisk, bet turi nusivilkti striukę dabar.
Bijau, kad nualpsi.
Nusivilk.
- Biče! - Edvardai.
Edvardai!
Gražu, tiesa?
Ar jūs - Evanas?
Taip.
Aš - Di Di. Čarlzo žmona.
Gal pasikalbėkime mano kabinete?
Gerai.
Susipažinom prieš gerus metus prabangiuose namuose Beverli Hilse.
Po to, kai jis neteko darbo
ir beviltiškai ieškojo būdų užsidirbti.
Buvome vakarėlyje pas milijardierių,
kuris turėjo vidinės informacijos apie importo sandorį,
pernelyg gerą, kad būtų tiesa.
Taip ir buvo.
Praradau šiek tiek pinigų.
Čarlis neteko visko, kas jam buvo likę.
Jis buvo visiškai sužlugdytas.
Tu buvai jo princesė, jis negalėjo net pagalvoti, kad tave nuvils.
Tai kas nutiko po to?
Aš turėjau bėdų dėl valgymo sutrikimo.
Kurį laiką gydžiausi reabilitacijos klinikoje.
Jis man padėjo.
Aš padėjau jam. Mes parėmėm vienas kitą.
Kaip suprasti, parėmėte vienas kitą?
Ilgainiui mūsų santykiai tapo lytiniais.
Tikrai nesitikėjau, kad sugriausiu šeimą.
Tavim dėta taip nesusireikšminčiau.
Mūsų šeimą sugriovei toli gražu ne vien tu.
Bet aš tiesiog nesuprantu
Ką tokia moteris kaip tu
Veikia su manimi
Todėl pasakyk, ką aš matau
Pažvelgęs tau į akis
Mažute, ar tai tu
Ar kaukė nuostabi?
O dabar pažvelk į mane, mažute
Stengiuosi viską daryti tinkamai
Bet viskas subyra
Adrijana.
Sveikas, pastoriau.
Labai užjaučiu. Norėjau dažniau su tavim pabendrauti,
- bet pamaniau, kad tu… - Ne. Viskas gerai.
Kaip laikaisi?
Gerai.
Ji praktiškai mane užaugino.
Žinau.
Ypatinga moteris.
Taip.
O dabar to imiesi tu.
- Labai džiaugiuosi, kad kandidatuoji. - Ačiū.
Žinojau, kad anksčiau ar vėliau įstosi į žaidimą.
Visada taip ir sakei.
Nors maniau, kad šiek tiek vėliau. Bet…
Toks jau gyvenimas.
Taip jau nutinka.
Gražiai atrodai.
Tu taip pat.
Tavo kalba per laidotuves buvo tobula. Norėjau po to prieiti, bet buvai…
Ne, ačiū, kad nepriėjai.
Tądien man viso to nereikėjo.
Labai džiaugiuosi, kad paskambinai.
Klausyk, man reikia paslaugos.
Štai kodėl paskambinai.
- Turėjau anksčiau pasakyti. - Bet nepasakei.
Palaukei iki dabar.
Leidai man visą dieną laukti, kol pasimatysim. Gerai sužaista.
- Atsiprašau. - Nereikia…
Kandidatuoji į Kongresą, Dri. Daugiau neatsiprašinėk.
Taip, tu teisus.
Na.
Einu į terapijos grupę šeimoms, kurių artimieji žuvo sudužus lėktuvui.
Viena iš šeimų neteko motinos, jie turi surengti laidotuves.
Žmonių labai daug, jiems reikia bažnyčios ir salės
visam šeštadieniui.
Nežinau, ar galėtum kuo nors padėti.
100 %. Ko bereikėtų - viskas tavo.
Šį šeštadienį. Nežinau, ar tau užteks laiko…
Šeštadienį bažnyčia tavo.
Visą dieną, visą naktį, iki sekmadienio mišių. Nemokamai.
Gerai. Erikai, ačiū.
Tu tikrai labai mielas.
Man patinka, kaip čia viską sutvarkei.
- Tikrai? - Taip.
Ačiū.
Taip, nudažiau sienas.
- Pavariau kaip Mari Kondo. - Dabar jau taip darai? Gerai.
Aš tave išlydėsiu.
Gerai… Ačiū.
Visada tau padėsiu. Žinai, ar ne?
Taip, žinau.
Nereikėjo to daryti.
- Ką gi. - Viso.
Dieve.
Kas per šūdas?
- Sveiki, ponia Kertis. - Labas, Šei.
- Edvardas namie? - Nežinau.
Ką tik parvažiavau iš darbo.
- Tai su juo nekalbėjote? - Ne. Kas nutiko?
Jam buvo sunki diena.
Nori užeiti?
Ne. Nemanau.
Bet manau, kad gal turėtumėt su juo pasikalbėti.
Šei, kas nutiko?
Jis išbėgo iš panelės Viton socialinių mokslų klasės,
išlėkė pro duris vidury pamokos,
visas sukaitęs ir sunerimęs.
Jis neatrašo į mano žinutes, o tai neįprasta.
Šūdas.
- Šūdas. - Ponia Kertis?
Aha?
Gal galit jo paprašyti, kad praneštų man, kad viskas gerai?
Gerai, paprašysiu.
Gerai. Sėkmės, Šei. Aš tau pranešiu.
Ačiū.
Taip?
Labas.
Nori pasikalbėti?
Kas šiandien nutiko?
Nežinau.
Šei sakė, kad anksčiau išėjai iš pamokos.
Aš nepykstu. Rimtai.
Jei mokykloje blogai jautiesi, sugalvosim kažką kito.
Aš tik noriu, kad tau tiktų tai, ką nuspręsim daryti.
Man patinka šita mokykla. Aš tik truputį sukaitau.
Mielasis. Tu karščiuoji?
Ne, nekarščiuoju.
Gerai.
Kuo galiu tau padėti, mielasis?
Niekuo. Man viskas gerai. Tikrai.
Vėliau nusileisiu.
Gerai. Puiku.
Tau nereikia dėl manęs nerimauti.
Keista, kokie išlenda atsiminimai apie tavo mamą.
Smulkmenos, nutikusios prieš daug metų.
Prisimenu, kai man buvo šešeri, tada jai turėjo būti devyneri.
Buvo Helovinas, buvau persirengusi panda,
o ji - pilvo šokėja.
Ji turėjo nerealų permatomą kostiumą,
su atidengtu juosmeniu ir šydu.
Nežinau, gal šiais laikais toks kostiumas būtų be galo nekorektiškas.
Nesu tikra.
Bet ji net mokėjo sušokt pilvo šokį, žinoma, ko gi ji nemokėjo.
Ji galėdavo padaryti bet ką.
Ir buvau aš, maža kvaila panda.
Tavo senelis mus nufotografavo prieš išeinant kaulyti saldainių,
ir staiga aš žiauriai užsimaniau jos kostiumo.
Norėjau būti pilvo šokėja, siutau, kad šokėja - ji.
Be abejo, jos kostiumas man net netiko, ir mūsų mama pasakė:
„Leise, užsičiaupk, tu panda. Einam rinkti saldainių.“
Bet aš užsiožiavau, tėtis turėjo nunešti mane į viršų, kol išsiverksiu.
Bet kitą dieną, kai įėjau į savo kambarį,
pamačiau, kad Džeinė paliko kostiumą ant mano lovos.
Pamenu, kaip gražiai jis buvo sulankstytas.
Raudona ir geltona permatoma medžiaga su varpeliais prie juosmens.
Dabar jis buvo mano.
Ji atidavė kostiumą man.
Man patiko, kaip gražiai jis buvo sulankstytas, niekad jo neužsivilkau.
Tiesiog laikiau stalčiuje, aš jį paglostydavau.
Man patiko jausti tą medžiagą. Patiko jausti, kad jį turiu.
Man labai patiko, kad sesė sugalvojo jį man atiduoti.
Tavo motina buvo žiauriai nereali, Edvardai.
Tokia tiesa. Štai toks moralas.
Ir tai tiesa,
kuri niekada gyvenime nedings.
Labas.
Tė, ar ne?
Di Di. Kaip tau sekasi?
- Neblogai. - Gerai.
Taigi, mano vyras Čarlzas… Žinau, tau jis buvo Čarlis.
50-ojo gimtadienio proga nupirkau jam „Rolex“ laikrodį.
Tai „Oyster Perpetual Rolex“.
Kainavo 7 000 dol., noriu, kad tu jį paimtum.
Gali pasilikti arba užstatyti. Man tas pats. Nesvarbu.
Ką?
Čarlzas tau padėjo, tiesa?
Taip. Padėjo.
Tai gerai. Džiaugiuosi.
Žinai, gali laikyti tai jo atsisveikinimo dovana, supranti?
Be to, galima mažą porciją vištienos birjanio?
Tris dienas nevalgiau. Žvėriškai išbadėjau.
Gerai.
Ačiū.
Labas.
Ką manai, mieloji?
Gali apsisukti?
Kaip mane suradai?
Prisiminiau, kad kažkada
Bretas užsiminė susipažinęs su mergina, taisančia pianinus Long Ailand Sityje.
Taigi, ieškoti buvo lengviau.
Gerai, turėtum eiti.
Gerai, palauk. Nesu blogas žmogus.
Nesutariau su broliu, bet jis buvo narkomanas.
Žinau.
Ir jis atsikratė to įpročio. Bet tau tai nerūpėjo.
Jis vogė iš mano tėvų.
Trenkė tėtį į sieną.
Daugybę kartų sudaužė motinai širdį.
Turėjau juos apginti. Todėl turėjau nutraukti santykius.
Jis bandė su tavimi susitaikyti.
Tu jį atstūmei.
Žinau.
Jei galėčiau grįžti ir viską pakeisti…
Klausyk…
jei nori, grupinę terapiją galim lankyti kartu.
Manau, tai gerai.
Tik žinok, kad jei ten būsim kartu, aš nuo tavęs galiu atsiriboti.
Nes tu atrodai kaip kažkoks keistas Brentas, mane tai varo iš proto.
Bet jei nori lankyti terapiją, manau, kad turėtum.
Visi turim daryti, ką reikia.
Ko?
Aš jau pradėjau nerimauti.
Tau viskas gerai?
Tai galiausiai nusimetei odą.
Taip. Turbūt.
Ji man netinka.
Nemanau, kad kada nors tiks.
Ta striukė buvo mano brolio.
Norėjau, kad tu ją paimtum.
Ką? Kodėl?
Manau, ji tau labiau tiks.
Gal galėtum užvilkti ją ant savo manekeno.
Manau, jam reikia naujos striukės.
Ji vis dar permirkusi tavo prakaitu?
Ne. Mano teta išvalė ją garais.
Labai kruopščiai.
Žinoma.
Ačiū.
Nežinau, kas esu.
Ne tu vienas.
Išvertė Sandra Siaurodinė