RIVERVJŪ PAMATSKOLA UN VIDUSSKOLA
Ei. Tev viss labi? Viss kārtībā. Ir labi?
Tev viss ir labi. Ejam.
Ei, skat, kas te. Brīnumzēns!
Liec viņu mierā, Slacki!
Palaidiet. Ei, jou, vecīt.
Labi, ļaudis. Saprotam. Tas ir brīnumzēns.
Sveicu Rivervjū. Tu vairs nemācies mājās, Toto.
PAMATĀ ANNAS NAPOLITANO GRĀMATA
Pārstāvi.
Nē… Pārstāvi!
Ak vai…
Labdien. Sveiki.
Es nupat ar kādu runāju, un mūs atvienoja.
Un es mēģinu atcelt kabeļtelevīzijas un interneta pakalpojumu.
Nē, es jau sniedzu to informāciju…
Nebija. Tas bija uz mana vīra vārda.
Nu nē, nevarat ar viņu runāt, jo viņš ir miris.
Varat uzklausīt?
Esmu šajā Dieva pamestajā vietā divas nedēļas,
un man vienkārši jāatceļ pakalpojums.
Bet jūs nevarat… Es jums teicu: nevarat ar viņu runāt, jo viņš ir miris!
-Čaviņa. -Ak dievs. Kas par sviestu?
Ko tu te dari? Nē. Atvaino.
-Privātīpašums. Lasies! -Viss kārtībā.
-Paņemšu tualetes piederumus. -Nē! Ko tu te dari?
Nevar tā… Kā ienāci…
-Es te dzīvoju. Ak dievs. -Tu te nedzīvo.
Ak dievs, agrāk dzīvoju.
-Kas tu esi? -Tī.
Tī? Tevi sauc Tī? Ko tu te dari?
Noela uzrakstīja Mikam, kurš ielika grupas čatā ziņu,
lai visi, kas dzīvo pie Čārlija, savāc savas mantas.
Jūs ievācaties?
Šis ir mana vīra dzīvoklis.
Sveiki, Dīdī.
Kā tu zini manu vārdu?
Ko tu te dari?
Te ir mani tualetes piederumi.
Čārlijs uzdāvināja Sonicare zobubirsti, tā ir dārga.
Tu atstāji zobubirsti?
Ak dievs. Tu esi bērns. Cik vecs tu esi?
Sešpadsmit ar pusi.
Ak dievs.
Labi.
Vari man pateikt, kādēļ te dzīvoji?
Man bija jāizvācas no mājām.
Es netiku galā.
Čārlijs teica, ka varu te dzīvot, līdz atradīšu labāku variantu.
Nu, piecus mēnešus.
Viņš bija ļoti labs cilvēks.
Man žēl.
-Tad vai vari… Kā tevi sauca? -Tī.
Tī, vai vari… Vari uzgaidīt? Pag. Mirklīti. Tikai…
Zini, kas ir tas vīrietis?
-Evans. -Evans.
Un vai viņš ir…
Kas viņš ir?
Domāju, viņš ir foršs.
Vai Evanam un Čārlzam… Čārlijam
bija romantiskas…
Es mēģinu saprast, vai mans vīrs bija gejs.
Es nejautāju.
Taču viņam bija skaista gultasveļa. Tā varētu būt norāde.
Nu ja.
Bet, cik tu zini, Čārlzs un Evans nebija…
Zinu tikai,
ka sarunāja man darba pārrunas ēstuvē Bollywood Bites, kur strādāju.
Tā, es kavēju.
-Atā. -Atā.
BRĪNUMZĒNAM
Pēc 200 es zaudēju skaitu.
Tās turpina pienākt.
Mums būtu tās jāatver.
-Nedrīkstam to darīt. -Kāpēc ne?
Tāpēc, ka tas ir pretlikumīgi.
Mēs esam viņa aizbildņi. Tās vēstules ir sviests.
-Es jau kādas piecas atvēru. -Un tas bija nepareizi.
Džon, vienā bija sievietes matu šķipsna.
Vienā bija teikts, ka Edvards sadegs ellē.
Nevaram ļaut viņam tās atvērt. Viņš tiks traumēts.
Tam bērnam jau tā daudz jāpārcieš.
-Vienu iemeta pa durvju spraugu. -Ko?
Es sēdēju pie datora un izdzirdēju skaņu,
es paskatījos, un viena ieslīdēja pa pasta spraugu.
-Negāji skatīties, kas iemeta? -Gāju!
Es izgāju pa durvīm. Kad es izgāju, viņi brauca prom.
Man tas nepatīk.
Tā ir uzmākšanās. Mums vajag ārdurvju kameru.
Jā. Es tev piekrītu.
-Domāju, mums tās jāsadedzina. -Nedrīkstam.
-Kāpēc? -Ja nu tajās ir kaut kas svarīgs?
Ja nu ir vēstule no kāda viņa drauga?
Labi, tad ļausim viņam tās atvērt?
Nē! Tās visas trakās.
Labi, tad atvērsim mēs.
Zini, atgādināšu, tas ir noziegums.
Tāpat arī to sadedzināšana.
Nu… Domāju, mums vajadzēs lielāku maisu.
Paturēsi to prātā?
Klau, mēs tās nedosim Edvardam, un mēs tās neatvērsim.
Labi.
Gribu pārliecināties, ka viņš neizņem pastu un neatrod kādu.
Nu ja. Un pagaidām nav atradis, tāpēc…
Mums nevajadzētu tās te turēt.
-Vari aizvest uz darbu? -Manu darbu?
Jā, Džon. Tu strādā katlu telpā.
Vari tās tur ielikt kastē? Vari to izdarīt?
Jā.
Nu labi.
Paklau, Leisa, mēs abi darām, ko varam.
Kāpēc visi viņam raksta?
Tāpēc, ka viņš izdzīvoja.
BALSOJIET PAR EIDRIANU VAŠINGTONI
Atvaino. Kas tu esi?
Beksa.
Labi, Beksa. Un tu esi… Kas tu tieši esi?
-Kas esat jūs? -Mani sauc Natalija.
Esmu Eidrianas kampaņas menedžere.
Vai esat viņas priekšniece?
Jā, tā ir, Beksa. Tu man patīc.
-Bet pag, tas nav viss. -Beksa, mīļā.
Nāc. Ejam. Mēs kavējam skolu. Nāc.
-Labdien, kundze. -Atā!
Kur ir tava soma? Jā, labi.
Piedod, ilga telefonsaruna.
Acīmredzot New York One neuztver mani nopietni.
Vai kopš mūsu pēdējās sarunas esi apprecējusies un dabūjusi bērnu?
Tu satiki manus dzīvokļa biedrus.
Dzīvokļa biedrus?
Jā, Kodžo un Beksu. Mēs iepazināmies grupas terapijā.
Un tagad viņi dzīvo te?
Nu, viņiem nebija kur palikt. Un viņš labo manu podu.
-Kas ir? -Nekas.
-Tikai padomā, kā tas izskatās. -Izskatās?
Kā tas attiecas uz kandidāti Vašingtoni.
Turpmāk par visu, ko cilvēki redzēs, viņiem būs viedoklis.
Labi, nu, kas attiecas uz izskatu, palīdzēšana ir laba lieta.
Vīrietis no Ganas arī šķiet labs.
Beksa…
Ganā mums ir citādas bēres nekā te Amerikā.
Viena no tradīcijām ir tāda, ka mēs izdekorēsim zārku.
Vai zini, kas ir zārks?
Tā ir kaste, kurā atdusēsies tava māte.
Jā. Mēs zārku izdekorējam dažādos interesantos veidos,
lai atspoguļotu aizgājušo cilvēku.
Kāpēc es to saku, mīļā? Vai tev ir kādas domas,
kā tu gribētu izdekorēt Akias… tavas mātes zārku?
Es nezinu.
Drīkstu pastāstīt noslēpumu?
Beksa, tu savu mammīti pazini labāk nekā jebkurš.
Tad kurš gan labāk par Beksu varētu izdomāt, kam tur jābūt?
Tu padomā par to.
Padomā, kā tu gribi dekorēt savas mātes zārku,
un es par to parūpēšos.
-Labi? -Labi.
Labi. Esi skolā klausīga!
Ja es spētu to aprakstīt, es runātu.
Es jums apsolu, tiešām. Bet es nespēju.
Un tas ir tā…
Ja man nav vārdu, kaut kāda vārdu krājuma,
es tiešām nezinu, kā justies.
Es vēl neesmu raudājusi.
Ir tā: ikreiz, kad jūtu to pielavāmies, to šoku, to vientulību…
es pagriežu savās krūtīs slēdzi…
vai varbūt smadzenēs…
un es pilnīgi neko nejūtu.
Tas pazūd.
Jā.
Ko, dirsā, tas nozīmē?
Ko jūs te darāt?
Atvainojiet.
Atvainojiet, vai te ir reisa Nr. 1483 sērojošo grupa?
Ko? Nē, nē, nē. Nevarat te būt.
Šī vieta domāta man. Šī telpa domāta man, nevis jums.
Vai es jūs pazīstu? Esmu nepareizā vietā?
Labi.
Sveiks.
Sveiks, mīļais. Kā pagāja diena?
Nedaudz apstulbis.
Man viss kārtībā.
Nu labi.
Kērtisas kundze, glauna mašīna.
-Ar ādas salonu? -Nu paldies, Šeja.
Nu, kā gāja stundās?
Man nebija stundu.
Jā, man šodien bija iepazīšanās.
Un tad rīt man būs izvērtēšanas eksāmens.
Un tad es varēšu iet uz stundām.
Nu, ko darīsim, Edvard?
-Gribi nākt man līdzi uz darbnīcu? -Vai varu iet pie Šejas?
Protams. Tikai nekādas nesankcionētas ekskursijas!
Labi, draugi? Šeja?
-Zvēru pie dzīvības. -Labi.
Nu, mirt gan negribu.
-Nu labi. -Atā. Paldies, Kērtisas kundze.
Nav par ko, Šeja.
Ei. Pagaidi mirkli.
Es tikai gribēju tev pateikt…
Edvard, paskatīsies uz mani?
Man nav uz tevi jāskatās, lai dzirdētu.
Es vienalga gribētu, lai paskaties.
Nē, paldies.
Kāpēc ne?
Dažreiz tu izskaties kā mana mamma.
Skaidrs? Es labāk neredzu viņas seju, kad vien esam kopā.
ZIEMEĻHOLIVUDAS LGBTQ CENTRS
TE VISI GAIDĪTI
DZIMUMIDENTITĀTES LGBTQ+ DISKUSIJU GRUPA
Uzvārdu un datumu.
Paldies.
-Sveiki. -Sveiki. Kā klājas?
-Labi. Un jums? -Labi. Es meklēju Noelu.
Jā. Viņa ir tur.
-Labi. Liels paldies. -Jā. Nav par ko.
Ej, es tevi noķeršu. Tūlīt būšu.
-Sveiki. Atceraties mani? -Sveiki.
Atvainojos par to, ko pateicu par kombuču.
Labi, šī ir pozitīva vide. Varam saglabāt pozitīvumu?
Protams. Jā.
-Ienāciet. -Paldies.
Apsēdieties.
Liels paldies. Es tikai…
Es iepazinos ar Tī.
Viņš atnāca uz dzīvokli pakaļ viņa zobubirstei.
Viņu zobubirstei.
Viņu zobubirstei. O jā.
Jā. Sapratu. Atvainojiet.
Nekas. Jūs pieradīsiet.
Nu…
Čārlzs izmitināja cilvēkus savā dzīvoklī.
Kāpēc? Kāpēc viņš to darīja?
Nu, viņš palīdzēja, kādu duci jauniešu nostādīja uz kājām.
Proti, bez mājām palikušus, izmantotus, pamestus, cerības zaudējušus bērnus.
Jums jāzina, ka jūsu vīrs veica neticamu darbu.
Es to noteikti pieminēšu, kad teikšu meitai,
ka jāiet prom no koledžas.
Nespēju iedomāties, ko piedzīvojat…
Vai viņš bija gejs?
Nu, tas ir sasodīti vienkāršs jautājums. Domāju, man ir tiesības zināt.
Es tiešām nezinu.
Tiešām? Kā varat nezināt? Jūs vadāt LGBTQ centru.
Viņš par to nerunāja.
Bet - jā, es domāju, ka viņš meklēja savu seksuālo identitāti.
Vai viņš to meklēja kopā ar Evanu?
Nu, es to dzīvokli pārdodu.
Tāpēc, ja vēl kādam jāpaņem zobubirste, lai dara to ātri.
Liels paldies, Noela.
DŽORDANS - DRĒBES
Pacel apkakli.
Labi. Jauki.
Nu klausies, muļķīt.
Tev jāizkrīt izvērtēšanas eksāmenā.
Jā, nevari kā tāds meganūģis parādīt 9. klases zināšanas.
Turies pie savējiem!
Esi reiz normāls bērns!
Un atceries - cilvēkiem nerūp, vai esi gudrs.
Viņiem rūp, vai esi foršs.
Ei!
Jums jābeidz šurp nākt.
-Nopietni. -Ak dievs. Es nezinu, kas jūs esat.
-Jūs nezināt, kas esmu es. Ko tas… -Jūs esat Stīvs.
Jūs esat Brenta brālis.
Es esmu Amanda. Biju viņa līgava.
Nezināju, ka viņš bija saderinājies.
Protams. Jūs par viņu neko nezinājāt.
Tāpēc jums nav tiesību par viņu sērot.
Vismaz ne te.
Skaidrs? Raudiet kādā citā stūrī!
Ne jūs vienīgā sērojat par viņu.
-Nevarat piespiest… -Es nejokoju!
Labi.
Jums forši sanāca.
Jums viss labi?
Es pat nezinu.
Māsa mācēja iedarbināt mašīnu bez atslēgas.
Tiešām.
Un mācēja atdzīvināt cilvēku. Viņa bija glābēja.
Kad viņai bija 19 gadi, viņa izglāba kādas sievietes dzīvību,
un viņi viņai piešķīra pilsētas atslēgu.
Visu mūžu es pret savu māsu jutu galvenokārt…
skaudību.
Izklausās, ka viņa bijusi…
vienreizīgs cilvēks.
Jūsu māsa - brīnišķīga.
Viņa tiešām bija. Paldies.
Tādus sastop reti.
Kā…
Kā viens no tiem cilvēkiem, kas iekrīt tavā dzīvē un…
un viņiem nekas nelīdzinās.
Jā.
Bet jūs to sapratāt.
Un paldies dievam, ka tā, vai ne?
Nu, ja nu jūs…
Ja nu jūs nebūtu sapratusi?
Nu, ja nu viņa nomirtu
un jūs nekad nebūtu sapratusi,
cik viņa bija īpaša?
Sem.
Paldies.
Bija jauki šodien dzirdēt jūsu domas.
Ļoti labi.
Tu speciāli izkriti eksāmenā?
Kāpēc tu tā darīji?
Es gribēju palikt ar savējiem.
Nu jā, bet vai tu nevarētu agrāk pabeigt skolu?
Es nezinu.
Vai, ja es būtu tik gudra kā tu, pēc iespējas drīzāk pabeigtu skolu.
Cilvēkiem nerūp, vai esi gudrs. Cilvēkiem rūp, vai esi foršs.
Jā. Nu, negribu tevi apbēdināt, brīnumbērn, bet tu neesi foršs.
Velns, tev izdevās. Ak nē. Tev viss labi?
Labi, mīļumiņ. Laiks gulēt. Zobus iztīrīji?
-Jā. -Esi droša?
Parādi!
Jā, labi.
Nu…
vai tu padomāji par to, kā dekorēsim tavas mammas zārku?
Man ir ļoti talantīgs vīrietis, kurš var izgatavot teju visu.
Bet es gribu, lai tev patīk.
Viņai patiktu.
Akiai tas patiktu.
Es negribu tevi traucēt.
O nē. Tu netraucē. Nāc. Kā iet?
Es gribētu tevi ielūgt.
Mēs sestdien rīkojam Akias bēres.
Un, lai gan es zinu, ka tu esi ļoti aizņemta ar savu kampaņu…
O, Kodžo, ko? Ak dievs.
Es noteikti būšu.
Es ļoti gribēju to izdarīt.
Zini, Ganā bēres ir kā svētki.
-Jā. -Visiem ir īpašas drēbes,
ir dejas, skan mūzika, mums ir ballīte,
-un sanāk visa cilts un citi… -Kodžo. Paldies, ka ielūdzi mani.
Kur tas notiks?
Tas būs kādā centrā, 119. ielā.
-Starlight viesību un konferenču zālē. -Tur.
Tu esi tur bijusi?
Kodžo, tā vieta ir… Tā ir kā…
-Tā ir mēslu kaudze. -Miskaste.
Zini, problēma tāda, būs daudz cilvēku.
Pat tādi, kuri Akiu nepazina, tāpēc mums vajag vietu.
Un citi varianti ir pārāk dārgi, tāpēc…
Nu klau, ja… Es nevaru neko solīt,
bet, ja es atrastu citu vietu, tu neiebilstu?
-Nē. Negribu tevi apgrūtināt. -Nē, neapgrūtini. Proti, redzēs.
Es domāju, ka man ir lieliska vieta.
-Tu esi pārāk laipna, Eidriana. -Viss kārtībā.
Labi, es tad iešu gulēt.
-Jā, arlabunakti. -Labi.
-Arlabunakti, Eidriana. -Uz to pusi.
-Labi. -Jā.
-Arlabunakti. -Paldies. Proti, jā.
Tev arī labu nakti.
-Vecīt, kas par sviestu? -Ko?
Tu esi nosvīdis slapjš. Novelc to debilo jaku!
-Man viss labi. -Man karsti, uz tevi skatoties.
-Novelc! -Viss labi.
Paskatieties uz brīnumzēnu. Viņš kūst.
Slacki, liec viņu mierā!
Bet tā ir. Skat. No puiša jau peļķe.
Ei, Vītones kundze, šķiet, brīnumzēns "kondensējas" gāzes stāvoklī.
Braian, pietiek.
Edvard, tev viss kārtībā?
Jā, man ir labi. Kā jau es teicu - man ir labi.
Izskatās, ka tev tajā jakā karsti. Šodien ir mitra diena…
Klusumu! Nopietni.
Edvard, kāpēc tu nevelc nost jaku?
Tāpēc, ka es negribu.
Vispār mums ir apģērba noteikumi, mēteļus un āra jakas telpās nevar vilkt…
Nevarat izdarīt izņēmumu?
Viņam patīk tā jaka. Grib sēdēt tajā. Kāpēc visi neliek viņam mieru?
Viņš nav jau gana pārcietis?
Ej dirst, Slacki!
Braian, Šeja. Pēcstundas.
Un, Edvard, piedod, bet tev tā jaka tagad jāvelk nost.
Man bail, ka tu noģībsi.
Novelc.
-Vecīt! -Edvard.
Edvard!
Satriecoši skaisti, ne?
Vai jūs esat Evans?
Jā.
Es esmu Dīdī. Čārlza sieva.
Varbūt aprunāsimies manā kabinetā?
Nu labi.
Mēs iepazināmies pirms gada kādā savrupmājā Beverlihilsā.
Viņš bija zaudējis darbu
un izmisīgi mēģināja atrast veidu, kā nopelnīt naudu.
Mēs bijām uz tikšanos pie viena miljardiera,
kuram bija informācija par kādu importa darījumu,
kas bija pārāk labs, lai būtu patiess.
Un tā arī bija.
Es zaudēju nedaudz.
Čārlijs zaudēja visu, kas viņam bija palicis.
Viņš bija tik izmisis.
Jūs bijāt viņa princese, viņš nespēja pārdzīvot, ka jūs pievīlis.
Un kas notika pēc tam?
Man bija problēmas - ēšanas traucējumi.
Kādu laiku biju rehabilitācijā.
Viņš man palīdzēja.
Es palīdzēju viņam. Mēs viens otru uzmundrinājām.
Kā jūs to domājat - uzmundrinājāt?
Beigās mums bija seksuālas attiecības.
Pēdējais, ko varēju iedomāties, ka sagraušu viņa ģimeni.
Es jums nepiedēvētu tik lielus nopelnus.
Mūsu ģimeni sagrāva kas vairāk nekā jūs.
Bet es nesaprotu
Ko tāda sieviete kā tu
Dara ar mani
Pasaki man, ko es redzu
Kad es skatos tavās acīs
Vai tā esi tu, mīļā
Vai tikai izcila maska?
Un nu paskaties uz mani, mīļā
Es cenšos visu darīt pareizi
Un tad viss sabrūk
Eidriana.
Labdien, mācītāj.
-Piedod. Gribēju sazināties, bet likās… -Nē. Viss labi.
Kā tev iet?
Man viss ir labi.
Viņa būtībā mani izaudzināja.
Tā ir.
Īpaša sieviete.
Jā.
Un nu to veic tu.
-Ļoti priecājos, ka tu kandidē. -Paldies.
Zināju, ka kādā brīdī ieiesi spēlē.
Nu, tu vienmēr tā teici.
Šķita, ka tas notiks nedaudz vēlāk. Bet…
Dzīvē visādi gadās.
Tā nudien ir.
Tu labi izskaties.
Tu arī.
Tava bēru runa bija lieliska. Gribēju pie tevis pieiet, bet tu biji…
Nē, pateicos, ka nepienāci.
Todien man nevajadzēja to visu.
Ļoti priecājos, ka piezvanīji.
Klau, man ir kāds lūgums.
Tad tāpēc tu zvanīji.
-Man vajadzēja pieminēt. -Bet nepieminēji.
Nogaidīji līdz šim brīdim.
Ļāvi man visu dienu sēdēt gaidās. Jauks gājiens.
-Piedod. -Nevajag…
Tu kandidē, Drī. Vairs nekādas atvainošanās.
Jā, tev taisnība.
Nu…
Es eju uz terapijas grupu tiem, kam aviokatastrofā kāds gāja bojā.
Un viena ģimene zaudēja māti, un viņiem ir jāsarīko bēres.
Daudz cilvēku, un viņiem vajag baznīcu un zāli.
Būtībā uz visu dienu sestdien.
Nezinu, vai tu kaut kā vari palīdzēt.
100 %. Vari dabūt visu, ko tev vajag.
Tas ir šo sestdien. Nez vai tas tev dod daudz laika…
Sestdien - viss ir tavs.
Visu dienu, visu vakaru. Līdz svētdienas dievkalpojumiem. Bez maksas.
Labi. Nu, Erik, paldies.
Tas ir tiešām mīļi.
Man patīk, kā esi te iekārtojis.
-Jā? -Jā.
Paldies.
Jā, nokrāsoju.
-Izrevidēju pēc Kondo. -Tava pārliecība? Tas ir labi.
Es tevi pavadīšu.
Jā… Ei, paldies tev.
Esmu gatavs tev palīdzēt. Tu to zini, vai ne?
Jā, zinu.
Man nevajadzēja tā darīt.
-Nu ko. -Atā.
Ak dievs.
Kas par sviestu?
-Sveiki, Kērtisas kundze. -Sveika, Šeja.
-Vai Edvards mājās? -Es nezinu.
Nupat atbraucu no darba.
-Neesat ar viņu runājusi? -Nē. Kas noticis?
Viņam bija smaga diena.
Gribi ienākt?
Nē. Nedomāju. Bet jums varbūt ar viņu jāparunā.
Šeja, kas notika?
Viņš aizgāja no Vītones kundzes sociālās mācības.
Nu, pavisam, stundas vidū, un viņš bija pārkarsis un satraukts.
Un viņš neatbild ne uz vienu manu ziņu, kas ir, nu, neparasti.
Velns.
-Velns. -Kērtisas kundze?
Aha?
Pateiksiet, lai dod man ziņu, ka viņam viss labi?
Jā, pateikšu.
Nu labi. Turies, Šeja. Došu tev ziņu.
Paldies.
Jā?
Sveiks.
Sveika.
Gribi aprunāties?
Kas šodien notika?
Es nezinu.
Šeja teica, ka tu aizgāji no stundas.
Es nedusmojos. Tiešām.
Ja tu nespēj iet uz skolu, izdomāsim kādu citu variantu.
Es tikai gribu, lai tu esi mierā ar to, ko nolemjam darīt.
Man patīk šī skola. Man tikai kļuva karsts.
-O, mīļais. Vai tev ir drudzis? -Nē, man nav drudzis.
Labi.
Mīļum, ko es varu tev palīdzēt?
Neko. Man viss ir labi. Tiešām.
Es vēlāk nonākšu.
Nu ja. Labi.
Neuztraucies par mani.
Dīvaini, kādas lietas es atceros par tavu mammu.
Mazas lietiņas no seniem laikiem.
Atceros vienu reizi: man bija kādi seši gadi, tātad viņai - deviņi.
Bija Halovīns, un es biju panda,
un viņa bija vēderdejotāja.
Un viņai bija neticami skaists plāns kostīms,
vēders bija pliks, bija plīvurs.
Nezinu, varbūt mūsdienās tas būtu galīgi nekorekti.
Neesmu droša.
Bet viņa pat prata nedaudz vēderdejas, jo - nu protams, ka viņa prata.
Viņa prata visu.
Un tad biju es - stulbā, mazā panda.
Pirms gājām pa mājām pēc saldumiem, tavs vectēvs mūs fotografēja,
un pēkšņi es nolēmu, ka es tik ļoti gribu viņas kostīmu.
Es gribēju būt vēderdejotāja un biju nikna, ka tā bija viņa.
Protams, viņas kostīms man nemaz nebūtu derējis, un mamma teica:
"Leisij, apklusti, tu esi panda. Ejam pēc konfektēm!"
Bet es saniķojos, un tētis dabūja mani vest augšā, līdz beigšu raudāt.
Bet nākamajā dienā es iegāju savā istabā,
un Džeinija bija to kostīmu atstājusi uz manas gultas.
Atceros, cik tas bija skaisti salocīts.
Plāns sarkans un dzeltens audums, mazi zvārgulīši ap vidukli.
Un nu tas bija mans.
Viņa bija to atdevusi man.
Man patika, cik tas bija skaisti salocīts. Es pat to neuzvilku.
Es to vienkārši turēju atvilktnē, un es to glāstīju.
Man patika tā sajūta. Man patika sajūta, ka man tas ir.
Man patika, ka viņa bija iedomājusies to atdot man.
Tava māte bija sasodīti brīnišķīga, Edvard.
Tā ir patiesība. Tas ir būtisks fakts.
Un tā ir patiesība,
kas nekad, nekad nezudīs.
Sveiks.
Tī, vai ne?
Dīdī. Kā šodien iet?
-Ne vainas. -Labi.
Mans vīrs Čārlzs… Zinu, ka tu viņu pazini kā Čārliju…
Es viņam 50 gadu jubilejā nopirku Rolex pulksteni.
Tas ir Oyster Perpetual Rolex.
Tas maksā 7000 $, un es gribu, lai tas ir tev.
Vari paturēt vai ieķīlāt. Man vienalga. Nav svarīgi.
Ko?
Nu, Čārlzs tev palīdzēja, vai ne?
Jā. Palīdzēja.
Tas ir labi. Man prieks.
Un, zini, vari to uzskatīt par viņa atvadu dāvanu, zin?
Un vai varu dabūt mazu porciju vistas birjānī?
Neesmu trīs dienas ēdusi. Mirstu badā.
Jā.
Paldies.
Ei.
Sveiks.
Ko teiksi, mīļā?
Vari apgriezties?
Kā jūs mani atradāt?
Atceros, ka kaut kad pasen
Brents minēja, ka iepazinies ar meiteni, kas Longailendsiti labo klavieres.
Tas sašaurināja meklējumus.
Labi, nu, jums jāiet.
Labi, pag. Ei, es neesmu slikts cilvēks.
Mēs ar brāli strīdējāmies, bet viņš bija atkarīgais.
Zinu, ka bija.
Un viņš beidza lietot narkotikas. Bet jums bija vienalga.
Viņš apzaga manus vecākus.
Viņš pagrūda manu tēti pret sienu.
Viņš atkal un atkal salauza mūsu mātes sirdi.
Man bija viņi jāpasargā. Tāpēc bija jānorobežojas no viņa.
Viņš mēģināja ar jums izlīgt.
Jūs viņu atgrūdāt.
Es zinu, ka tā bija.
Ja es varētu atgriezties un to mainīt…
Klau…
ja gribat, mēs varam grupas terapijā sadzīvot abi.
Domāju, tas ir kas labs.
Tikai ziniet: ja būsim tur abi, es varbūt no jums norobežošos.
Jo redzēt jūs ir kā redzēt dīvainu Brentu, un mani pārņem panika.
Bet, ja gribat iet, domāju, jums tas jādara.
Mums visiem jādara tas, kas jādara.
Kas ir?
Es sāku satraukties.
Tev viss labi?
Tad beidzot tu nometi ādu.
Jā. Laikam tā.
Tā man neder.
Nedomāju, ka jebkad derēs.
Tā bija mana brāļa jaka.
Es gribēju to atdot tev.
Ko? Kāpēc?
Domāju, tev tā labāk piestāvētu.
Varbūt vari uzvilkt savai dērbija lellei.
Domāju, tai vajag jaunu jaku.
Aizvien slapja no taviem sviedriem?
Nē. Mana tante iztīrīja ar tvaiku.
Pamatīgi.
Nu protams.
Paldies.
Es nezinu, kas es esmu.
Pievienojies klubiņam.
Tulkojusi Laura Hansone