Hej. Är du okej? Det är ingen fara. Okej?
Du är okej. Kom.
-Kolla in. Mirakelpojken! -Låt honom vara, Slutzky.
Lämna plats. Du, grabben.
Kom igen, gott folk. Vi fattar. Det är mirakelpojken.
Välkommen till Riverview. Du går inte i hemskola längre, Toto.
BASERAD PÅ BOKEN AV ANN NAPOLITANO
Kundtjänst.
Nej… Kundtjänst!
Herre…
Hallå. Hej.
Jag pratade just med nån, sen bröts samtalet,
och jag bara… Jag försöker avboka min kabeltv och mitt internet.
Jag har uppgivit den informationen…
Det var det inte. De stod i min makes namn.
Nej, du kan inte tala med honom, han är död.
Kan du bara lyssna?
Jag har suttit fast här i två veckor, och allt jag vill är att avboka tjänsten.
Men du kan inte… Jag sa ju att du inte kan prata med honom, för att han är död!
-Hej svejs. -Herregud! Vad fan?
Vad gör du? Nej. Ursäkta mig.
-Det här är en privat bostad. Ut! -Ingen fara.
-Jag ska hämta mina toalettsaker. -Nej! Vad gör du här?
Du kan inte bara gå in… Hur kan du…
-Jag bor här. Gud. -Du bor inte alls här.
Gud, jag brukade iallafall bo här.
-Vem är du? -T.
T? Heter du T? Vad gör du här?
Noelle sms:ade Mika, som skrev i gruppchatten:
"Alla som bor hos Charlie måste hämta sin skit."
Ska du flytta in?
Det här är min makes lägenhet.
Hur är läget, Dee Dee?
Hur vet du vad jag heter? Vad gör du här?
Jag har toalettsaker här uppe.
Charlie gav mig en Sonicare-tandborste, och såna är dyra.
Lämnade du din tandborste?
Herregud. Du är ett barn. Hur gammal är du?
Sexton och ett halvt.
Herregud.
Okej.
Kan du bara berätta varför du bodde här?
Jag var tvungen att lämna mitt hem. Jag klarade det inte längre.
Charlie sa att jag kunde bo här tills jag hittat en bättre lösning.
Typ, fem månader.
Han var en jättesjysst snubbe.
Jag beklagar.
-Så, kan… Vad hette du nu igen? -T.
T, kan du bara… Kan du vänta lite? Vänta. En sekund. Bara…
Vet du vem den här mannen är?
-Evan. -Evan.
Och är han…
Vem är han?
Han är cool, antar jag.
Var Evan och Charles… Charlie,
romantiskt…
Jag försöker lista ut om min make var gay.
Jag frågade aldrig.
Men han hade fina lakan, det kan vara en ledtråd.
Visst.
Men så vitt du vet, var Charles och Evan inte…
Allt jag vet
är att de hjälpte mig få en intervju på Bollywood Bites, där jag jobbar.
Så, jag är sen.
-Hejdå. -Hejdå.
MIRAKELPOJKEN
Efter 200 tappade jag räkningen.
De bara fortsätter komma.
Vi borde öppna dem.
-Det kan vi inte göra. -Varför inte?
För att…det är olagligt?
Vi är hans vårdnadshavare. Breven är helt vettlösa.
-Jag har redan öppnat typ fem. -Och det var fel.
Ett av dem hade en lock av en kvinnas hår, John.
I ett sa nån till Edward att han skulle brinna i helvetet.
Han får inte öppna dem. Han skulle traumatiseras.
Grabben har tillräckligt mycket på gång.
-Ett till kom genom dörren. -Vad?
Jag satt vid datorn och hörde ett ljud,
vände mig om och tittade… och ett kom genom brevlådan.
-Kollade du inte vem det var? -Jo!
Jag gick ut. Men när jag väl kom ut, körde de iväg.
Jag gillar inte det här.
Det är inkräktande. Vi borde skaffa en sån där dörrkamera.
Ja. Jag håller med dig.
-Vi borde bränna dem. -Det kan vi inte.
-Varför inte? -Tänk om det står nåt viktigt?
Tänk om ett av breven är från en av hans vänner?
-Okej, ska han då få öppna dem? -Nej! Alla galningar.
Okej, då öppnar vi dem.
-Vilket, kom ihåg, är ett brott. -Att bränna dem likaså.
-Tja… Vi kommer behöva en större påse. -Kan vi bordlägga det här nu?
Vi ger dem inte till Edward, och vi öppnar dem inte.
Okej.
Jag vill se till att han aldrig hämtar posten och hittar ett.
-Visst. Och det har han inte gjort än… -Vi borde inte förvara dem här.
-Kan du ta med dem till jobbet? -Mitt jobb?
Ja, John. Du jobbar i ett pannrum.
Kan du lägga dem i en låda där? Kan du det?
-Kan du göra det? -Ja.
Då så.
Hör på, vi gör båda vårt bästa, Lacey.
Varför skriver alla till honom?
För att han överlevde.
RÖSTA PÅ ADRIANA WASHINGTON
Ursäkta mig. Vem är du?
Becks.
Okej, Becks. Och du är… Vem är du egentligen?
-Vem är du? -Jag heter Natalie.
Jag är Adrianas kampanjansvarige.
-Är du hennes chef? -Ja, det är jag, Becks. Jag gillar dig.
-Men det är mer än så. -Becks, raring.
Kom nu. Vi går. Vi är sena till skolan. Kom igen.
-Goddag, madam. -Hejdå!
Var är din väska? Okej, bra.
Förlåt, det samtalet blev långt.
New York One anser tydligen att jag är ett skämt.
Adriana, har du gift dig och skaffat barn sen vi pratade sist?
Du träffade mina inneboende.
Inneboende?
Ja, Kojo och Becks. Vi träffades på gruppterapin.
Och nu bor de här?
De behövde nånstans att bo. Och han lagar min toalett.
-Vadå? -Inget.
-Se upp med vinklingarna. -Vinklingarna?
Vad gäller kandidat Washington.
Från och med idag kommer folk ha en åsikt om allt de ser.
Okej, vad gäller vinklingar, känns det okej att hjälpa folk.
Mr Man från Ghana ser okej ut också.
Becks…
I Ghana har vi annorlunda begravningar än de har här i USA.
En av våra traditioner är att vi dekorerar kistan.
Vet du vad kistan är?
Det är lådan där din mor kommer vila.
Ja. Vi dekorerar kistan på intressanta sätt
som speglar personen som har gått bort.
Det jag undrar, gumman, är om du har några idéer
om hur du vill dekorera Akuas… din mors kista?
Jag vet inte.
Får jag berätta en hemlighet?
Becks, du kände din mamma bättre än nån annan.
Så vem kan bättre än Becks drömma fram hur den borde se ut?
Fundera på det.
Fundera över hur du vill dekorera din mors kista, så fixar jag det.
-Okej? -Okej.
Okej. Uppför dig i skolan.
Om jag hade ord för det, skulle jag dela dem.
Det skulle jag, jag lovar. Men jag har inga.
Och det är som om…
…utan ord eller nån slags vokabulär,
vet jag inte hur jag ska känna.
Jag har inte gråtit än.
Varje gång jag känner det smyga sig på, chocken, ensamheten…
…då vrider jag om ett vred i bröstet…
…eller min hjärna…
…och så känner jag inget alls.
Känslorna försvinner.
Ja.
Vad i helvete?
Vad gör du här?
Ursäkta. Är det här… sorgegruppen för flight 1483?
Vad? Nej. Du får inte vara här.
Det här är mitt ställe. Mitt utrymme, inte ditt.
Känner jag dig? Är jag på fel plats?
Okej.
Hej.
-Hej, gubben. Hur var din dag? -Han är lite chockad.
Jag mår bra.
Okej.
Ms Curtis, vilken fin bil.
-Läderklädsel? -Tack ska du ha, Shay.
-Hur gick det på dina lektioner? -Jag hade inga lektioner.
Jag fick en hel introduktionsdag.
Och sen, imorgon, ska jag göra ett placeringsprov.
Och sen får jag gå på lektioner.
Vad ska vi göra nu, Edward?
-Vill du följa med till verkstaden? -Får jag gå till Shay?
Självklart. Men inga otillåtna utflykter. Hörde ni? Shay?
-Vi lovar och svär. -Okej.
Fast utan svärord.
-Okej. -Hejdå. Tack, ms Curtis.
Det var så lite, Shay.
Hallå, där. Vänta en sekund.
Jag ville bara säga…
Edward, kan du titta på mig?
Jag behöver inte se dig för att höra dig.
Jag vill ändå att du ser på mig.
Nej, tack.
Varför inte?
Ibland ser du ut som min mamma.
Okej? Och jag vill helst inte se henne varje gång jag är nära dig.
NORTH HOLLYWOODS HBTQ-CENTER
ALLA ÄR VÄLKOMNA HÄR
KÖNSIDENTITET HBTQ+ DISKUSSIONSGRUPP
Efternamn och datum, tack.
Tack.
-Hej. -Hej. Hur mår du?
-Bra. Hur mår du? -Bra. Jag söker Noelle.
Ja. Hon sitter där inne.
-Okej. Tack så mycket. -Det var så lite.
Gå före, jag hinner ikapp. Jag kommer strax.
-Hej. Minns du mig? -Hej.
Jag är ledsen för det jag sa om kombucha.
Okej, det här är en trygg plats. Kan vi vara trygga?
Absolut. Ja.
-Kom in. -Tack.
Slå dig ned.
Tack så mycket. Jag bara…
ag träffade T.
Han kom till lägenheten för att hämta sin tandborste.
Deras tandborste.
Deras tandborste. Visst. Ja, jag förstår. Förlåt.
Det gör inget. Du kommer vänja dig.
Så…
Charles lät folk bo i sin lägenhet.
Varför? Varför gjorde han det?
Han hjälpte runt ett dussin ungar att komma på fötter, skulle jag tro.
Hemlösa, utnyttjade, övergivna ungar utan nåt hopp i världen.
Du ska veta att din make gjorde ett fantastiskt jobb.
Jag ska komma ihåg det när jag berättar för min dotter
att hon måste sluta på college.
-Det du går igenom går inte… -Var han gay?
Det är en enkel jävla fråga. Jag tycker jag har rätt att veta.
Jag vet faktiskt inte.
Verkligen? Hur kan du inte veta? Du driver HBTQ-centret.
Han pratade inte om det.
Men ja, jag tror att han utforskade sin sexuella identitet.
Utforskade han den med Evan?
Jag tänker sälja den där lägenheten.
Om nån annan behöver hämta sin tandborste, är det bäst de skyndar sig.
Tack så mycket, Noelle.
KLÄDER
Upp med kragen.
Bra. Snyggt. Hör på nu, dummer.
Du måste misslyckas på provet.
Ja, testa dig inte in i nian som nån jättenörd.
Håll dig till dina egna.
Var normal för en gångs skull. Kom ihåg, folk struntar i att du är smart.
Att vara cool är viktigare.
Hallå. Hallå!
Du måste sluta komma hit.
-Jag menar allvar. -Herregud. Jag vet inte vem du är.
-Du vet inte vem jag är. Vad spelar det… -Du är Steve.
Du är Brents bror.
Jag är Amanda. Jag var hans fästmö.
Jag visste inte att han var förlovad.
Självklart inte. Du visste inget om honom.
Så du har inte rätt att sörja honom.
Åtminstone inte här.
-Gå och gråt i nåt annat hörn. -Du är inte ensam om att sörja honom.
-Du kan inte… -Det är inget jävla skämt.
Okej.
Du är så cool.
-Är du okej? -Jag vet inte.
Min syster kunde tjuvkoppla bilar.
Det kunde hon. Och hon kunde HLR. Hon var badvakt.
När hon var 19, räddade hon en kvinnas liv,
och de gav henne nyckeln till staden.
Hela mitt liv har den främsta känslan gentemot min syster varit…
…avundsjuka.
Hon låter som…
…en fantastisk person.
Din syster låter fantastisk.
Det var hon. Tack.
En riktigt unik person.
Som…
Som en som där människa som dyker upp i ens liv och…
…det finns ingen att jämföra med.
Ja.
Men du såg det.
Tack och lov att du gjorde det.
Tänk om du…
Tänk om du inte gjort det?
Tänk om hon hade gått bort
och du aldrig hade sett henne för allt det hon var?
Sam.
Tack.
Det var trevligt att höra dina tankar idag.
Mycket bra.
Misslyckades du med flit?
-Varför gjorde du det? -Jag ville hålla mig till mina egna.
Hade du inte velat ta examen snabbare?
Jag vet inte.
Om jag vore lika smart som du, skulle jag testa mig ut ur skolan.
Folk struntar i att man är smart. Att vara cool är viktigare.
Visst. Ledsen att behöva säga det, men du är inte cool.
Jäklar, där fick du mig. Åh, nej. Är du okej?
Okej, raring. Sängdags. Borstade du dina tänder?
-Ja. -Är du säker?
Visa mig.
Okej, bra.
Så…
…har du kommit på hur vi ska dekorera din mors kista?
Jag känner en skicklig man som kan göra nästan vadsomhelst.
Men jag vill att du ska gilla det.
Hon skulle älska det.
Akua skulle älska det här.
Förlåt om jag stör.
Det gör du självklart inte. Kom in. Hur går det?
Jag vill ge dig en inbjudan.
Vi ska begrava Akua på lördag.
Och trots att jag vet att du är upptagen med din kampanj…
Kojo, vad säger du? Jösses.
-Jag kommer absolut dit. -Det blev bestämt nyligen.
I Ghana är begravningar väldigt festliga.
-Ja. -Alla bär speciella kläder,
det dansas, spelas musik, vi har fest,
-hela stammen och alla samlas… -Kojo. Tack för att du bjöd mig.
Var kommer den hållas?
Den hålls på ett center på 119th Street,
-Starlight Party and Conference. -Det stället.
Jaså, har du varit där?
Kojo, det stället är… Det är typ…
-Det är slitet. -Det är ett kyffe.
Grejen är, att det kommer komma en massa folk.
Även såna som inte kände Akua, så vi behöver utrymmet.
-Och andra alternativ är för dyra, så… -Men du, om… Jag kan inte lova nåt,
men om jag kan hitta ett annat ställe, vore det okej?
-Nej. Jag vill inte besvära dig. -Det är inget besvär. Jag menar,
jag tror jag vet ett ställe som vore perfekt.
-Du är för snäll, Adriana. -Det är inget.
Okej, då går jag till sängs.
-Ja, godnatt. -Okej.
-Godnatt, Adriana. -Fel håll.
-Okej. -Ja.
-Godnatt. -Tack. Jag menar, ja. Godnatt. Detsamma.
-Mannen, vad i helvete? -Vadå?
Du är en vandrande bastu. Ta av den dumma jackan.
-Jag mår bra. -Jag blir varm bara av att se dig.
-Ta av den. -Jag är okej.
-Kolla Mirakelpojken. Han smälter. -Låt honom vara, Slutzky.
Men han gör det. Kolla bara. Grabben är som en pöl.
Miss Wheaton, jag tror Mirakelpojken "kondenserar" till gas.
Brian, det räcker.
Edward, är du okej?
Ja. Jag är okej. Det har jag sagt. Jag är okej.
Du ser väldigt varm ut i jackan. Det är en fuktig dag idag…
Tyst. På allvar.
Edward, varför tar du inte av dig jackan?
För att jag inte vill.
Vi har faktiskt en klädkod
där det står att kappor och jackor inte får användas inomhus…
Kan du göra ett undantag?
Han gillar jackan. Han vill ha jackan på sig.
Varför lägga sig i det han gör? Har han inte uthärdat tillräckligt?
-Dra åt helvete, Slutzky! -Brian. Shay. Kvarsittning
Och Edward, jag är ledsen, men du måste ta av dig jackan.
Jag är rädd att du ska svimma.
Ta av den.
-Du! -Edward!
Edward!
Visst är det vackert?
Är du Evan?
Ja.
Jag är Dee Dee. Charles fru.
Vi kan väl prata på mitt kontor?
Okej.
Vi träffades för ett år sen på ett residens i Beverly Hills.
Det var efter att han hade förlorat jobbet och han försökte desperat tjäna pengar.
Vi var på nån slags träff hos nån miljardär…
…som hade insiderinformation om en importdeal
som var för bra för att vara sann.
Och det var den.
Jag förlorade lite.
Charlie förlorade allt han hade kvar.
Han var så förkrossad.
Du var hans prinsessa, han kunde inte med att svika dig.
Vad hände sen?
Jag hade mina egna problem med en ätstörning.
Jag var på rehab. Han hjälpte mig.
Jag hjälpte honom. Vi stöttade varandra.
Vadå "ni stöttade varandra"?
Efter en tid hade vi en sexuell relation.
Jag hade aldrig trott att jag skulle bli äktenskapsbrytare.
Ta inte åt dig hela äran.
Det var mer än du som förstörde vårt hem.
Adriana.
Hej, pastorn.
Jag beklagar. Jag hade velat ta kontakt,
-men jag antog att… -Nej. Ingen fara.
Hur mår du?
Jag är okej.
Hon närapå uppfostrade mig.
Jag vet.
Speciell kvinna.
Ja.
Och nu tar du plats.
-Jag är så glad att du kandiderar. -Tack.
-Jag visste att du skulle göra det. -Ja, du har alltid sagt det.
Jag trodde det skulle dröja ett tag till. Men…
Livet kom emellan.
Det gör alltid det.
Du ser bra ut.
Du också.
Ditt minnestal var perfekt. Jag ville komma fram efteråt, men du var…
Jag uppskattar att du lät bli.
Jag behövde inget sånt den dagen.
Jag är glad att du ringde.
Du, jag behöver en tjänst.
Så det var därför du ringde.
-Jag borde ha sagt det. -Men du lät bli. Du väntade till nu.
Du lät mig se fram emot att träffa dig hela dagen. Bra drag.
-Jag är ledsen. -Var inte…
-Du kandiderar, Dri. Sluta be om ursäkt. -Ja, du har rätt.
Nåväl.
Jag ingår i en terapigrupp för dem som förlorade nån på planet.
En av familjerna förlorade sin mor och behöver hålla begravning.
Det är många bjudna och de behöver en kyrka och en mottagningssal,
i stort sett hela lördagen.
-Är det nåt du kan hjälpa till med? -Till 100%. Allt du behöver är ditt.
Det är nu på lördag. Ger det dig tillräcklig tid…
Lördagen är din.
Hela dagen, hela natten, fram till söndagens gudstjänst. Gratis.
Okej. Tack så mycket, Eric.
Det var snällt av dig.
Jag gillar inredningen.
-Jaså? -Ja.
Tack.
Ja, jag målade om.
-Körde lite Marie Kondo. -Kan du sånt nu? Bra.
-Låt mig följa dig ut. -Ja… Du, tack.
-Jag finns här för dig. Det vet du väl? -Ja, jag vet.
Det där borde jag inte ha gjort.
-Jaja. -Hejdå.
Gud.
Vad i helvete?
-Hej, miss Curtis. -Hej, Shay.
-Är Edward hemma? -Jag vet inte.
Jag kom precis från jobbet.
-Har du inte pratat med honom? -Nej. Vad har hänt?
Han hade en jobbig dag.
Vill du komma in?
Nej. Jag tror inte det.
Men du borde prata med honom.
Shay, vad hände?
Han stack från miss Wheatons lektion,
alltså ut genom dörren, mitt under lektionen
och han var varm och upprörd.
Och han svarar inte på mins sms, vilket är ovanligt.
Skit.
-Skit. -Ms Curtis?
Ber du honom säga till mig att han är okej?
Ja, det ska jag.
Okej. Sköt om dig, Shay. Jag hör av mig.
Tack.
Ja?
Hej.
Vill du prata?
Vad hände idag?
Jag vet inte.
Shay sa att du lämnade lektionen tidigt.
Jag är inte arg. På allvar.
Om skolan inte funkar, så löser vi det på nåt annat sätt.
Jag vill bara att du ska vara okej med det vi bestämmer.
Jag gillar den här skolan. Jag bara blev lite varm.
Åh, gubben. Har du… Har du feber?
Nej, jag har inte feber.
Okej.
Vad kan jag göra för dig?
Inget. Jag mår bra. På riktigt.
-Jag kommer ner senare. -Okej. Då så.
Du behöver inte oroa dig för mig.
Det är lustigt, det jag har kommit ihåg angående din mamma.
Små saker från flera år tillbaka.
Jag mindes nåt från när jag var typ sex, så hon måste ha varit nio.
Det var halloween, och jag var en panda…
…och hon var en magdansös.
Och hon hade den mest fantastiska genomskinliga dräkt,
med bar midja och en slöja.
Det kanske inte hade varit politiskt korrekt idag.
Jag vet inte säkert.
Men hon till och med magdansade lite, för det kunde hon så klart.
Hon kunde göra allt. Och där stod jag, en dum liten panda.
Din morfar tog bilder av oss innan vår bus-eller-godis-runda,
och plötsligt ville jag verkligen ha hennes dräkt.
Jag ville vara magdansös, och jag var rasande över att hon var det.
Självklart passade inte hennes dräkt mig, och vår mamma sa:
"Tyst, Lacey, du är en panda. Nu går vi och hämtar godis."
Men jag fick ett utbrott, och pappa tog hand om mig tills jag slutade gråta.
Men dagen därpå, gick jag in i mitt rum,
och Janey hade lagt dräkten på min säng.
Jag minns hur fint vikt den var.
Det röda och gula skira tyget med små pinglor runt midjan.
Och nu var den min.
Hon hade gett den till mig.
Jag minns hur fint vikt den var. Jag satte aldrig ens på mig den.
Jag bara la den i en låda, och jag brukade klappa den.
Jag älskade hur den kändes. Jag älskade hur det kändes att äga den.
Jag älskade att hon kommit på tanken att ge den till mig.
Din mamma var helt jävla fantastisk, Edward.
Det är sanningen. Det är det du ska ta till dig av det här.
Och det är sanningen som aldrig nånsin kommer försvinna.
Hej.
Visst hette du T?
Dee Dee. Hur går din dag?
-Den går bra. -Bra.
Min make, Charles… Du kände honom som Charlie.
Jag köpte honom en Rolex-klocka när han fyllde 50.
Det är en Oyster Perpetual Rolex.
Den kostar 7 000 dollar, och jag vill att du ska ha den.
Behåll eller pantsätt den. Jag bryr mig inte. Det kvittar.
Vadå?
Charles hjälpte väl dig?
Ja. Det gjorde han.
Då så, bra. Det gläder mig.
Du kan se det här som hans avskedsgåva, okej?
Förresten, kan jag få en kycklingbiryani?
Jag har inte ätit på tre dagar. Jag är fan utsvulten.
Ja.
Tack.
Hej.
Hej, på dig.
Vad tror du, gumman?
Kan du snurra?
Hur hittade du mig?
Jag mindes att för ett tag sen
nämnde Brent att han träffat en flicka som lagade pianon i Long Island City,
Så jag körde uteslutningsmetoden.
Okej, men du borde gå.
Vänta lite. Jag är inte en dålig person.
Jag hade problem med min bror, men han var missbrukare.
Jag vet att han var det.
Och han skärpte sig och blev ren. Men det struntade du i.
Han stal från mina föräldrar.
Han tryckte upp min pappa mot en vägg.
Han krossade vår mors hjärta gång på gång.
Jag var tvungen att skydda dem. Jag var tvungen att låta honom gå.
Han försökte försona sig med dig.
Du ignorerade honom.
Jag vet.
Om jag kunde gå tillbaka och göra annorlunda…
Hör på…
…vi kan samexistera i gruppterapin om det är det du vill.
Jag tror det vore bra.
Men om vi är där tillsammans, kanske jag distanserar mig från dig.
Att se dig är som att se nån bisarr Brent, och det skrämmer mig.
Men om du vill gå dit, tycker jag att du ska det.
Vi gör alla det vi måste.
Vad?
Jag började bli orolig.
Är du okej?
-Så du har äntligen ömsat skinn? -Ja. Jag antar det.
Den passar mig inte.
Det kommer den nog aldrig göra.
Det var min brors jacka.
Jag vill att du ska ha den.
Vadå? Varför?
Den skulle se bättre ut på dig.
Du kanske kan sätta den på din derbydocka.
Han behöver en ny jacka.
Är den fortfarande dränkt i din svett?
Nej. Min moster ångade den.
Noggrant.
Självklart.
Tack.
Jag vet inte vem jag är.
Välkommen till klubben.
Undertexter: Victoria Heaps