Daži attēli var būt satraucoši,
bet, ja redzat kādu priekšmetu, kas piederēja jums vai jūsu tuviniekam,
sakiet man, un es lūgšu, lai NTSB atsūta no Vašingtonas.
APRAKSTS: GREDZENS KRĀSA: SUDRABS / ZILS
Nē.
- Paņem gredzenu, līdz atgriezīšos. - Nedarīšu to.
- Es nespēju. - Amanda, lūdzu.
Tas ir mans.
PAMATĀ ANNAS NAPOLITANO GRĀMATA
- Mainu pudiņu pret Cheetos. - Jā, kā tad.
Ei, uzmanīgi.
Atslābsti. Tie ir vienā krāsā.
Cieni jaku!
Ne jau es tajā atstāju kaudzi štruntu.
Teikšu, kā ir, tavs brālis bijis krājējs.
Bet viņam garšojušas labas konfektes.
Kas tas?
Vai tavs brālis zīmēja?
Ne gluži.
Ir iesaistīta meitene.
Liec atpakaļ. Nopietni, liec atpakaļ. Tie nav tavi.
- Ak dievs. Viss skaidrs. - Kas?
Noslēpumainā meitene ir māksliniece,
un viņai bija saikne ar tavu brāli. Dziļa saikne.
Tu esi traka.
Šie visi ir no vienas vietas.
Centrālparka "Delikateses un sulu bārs". Centrālparka Rietumi 405.
- Tavs brālis tur iepirkās? - Nē.
Kāpēc viņam no turienes 1000 čeku ar noslēpumainās meitenes kricelējumiem?
Noslēpumainā meitene bija tava brāļa draudzene. Skaidrs. Lieta slēgta.
Cheeto?
Džordanam nebija draudzenes.
Bija gan.
Nē, nebija.
Nu kurš cits lai tevi izsekotu un dotu amuleta galviņu?
Kāda vajātāja.
Šie bija tava brāļa jakā.
Ja Džordanam būtu bijusi draudzene, es to zinātu.
Labi, jā. Bet ne tad, ja slepenā draudzene.
Mums nebija noslēpumu.
Viņu sauc Šeja. Nu, abiem ir 12 gadi. Esmu droša, pilnīgi nevainīgas attiecības.
Bet ir tā, ka viņš tur pavada pilnīgi visas naktis. Visas naktis.
Es mēģinu to neuztvert personīgi. Zinu, ka tā nav mana vaina. Es to zinu.
- Un viņš ir tik daudz ko pārcietis. Tikai... - Gribat, lai jūsu puika ir mājās.
Jā.
Pasakiet viņam.
Jūs esat vecāki. Bērniem vajag robežas.
Ei.
Es tikai gribēju pajautāt.
Pārliecināties, ka aizvien neiebilstat, ka es esmu grupā.
Jā, kā jau es teicu, izdomāsim.
Labi.
Sveika. Es domāju, ka tu jau aizbrauci.
Braukšu ar vēlāku reisu, lai varam kopā papusdienot.
Grūti tevi šobrīd atstāt.
- Sveiki. - Sveiki. Jā, ļaušu jums abiem...
Nē, nevajag. Jūs esat vienā grupā ar Stīvu?
Tā ir Amanda. Amanda, tā ir mana līgava Dafnija.
Līgava. Oho. Priecājos iepazīties.
Jūtu jums līdzi. Lai ko jūs zaudējāt.
- Negribu bāzt degunu. - Jā.
- Jā, es pazinu Brentu. - Viņa pazina Brentu.
Tavu Brentu?
Jā, Amanda ar Brentu bija saderinājušies.
Brents bija saderinājies?
- Kā tu man varēji nepastāstīt. - Domāju, tas bija visai slepeni.
Es ienīstu, ja ģimenē nav tuvu attiecību. Es Brentu knapi pazinu.
Mums visiem vajag dziedināšanu.
Vai atnāksiet uz vakariņām?
Dafnij, tas ir...
Jums jāiepazīst Stīvs. Mums visiem jāiepazīstas.
- Jā, tas ir ļoti jauki. - Kā būtu sestdienas vakarā?
Sestdiena der.
- Brīnišķīgi. - Fantastiski.
- Tas ir lieliski. Ejam. Labi. - Jā.
Šī fotogrāfija.
LŪGŠANA PAR HĀRLEMU
Visu pilsētu aizgrābusi šī skaistā bilde,
un jūs esat kļuvusi par slavenību.
Es nesauktu sevi par slavenību.
Šī fotogrāfija uzņemta Pirmajā domīnijas baznīcā Hārlemā,
kur draudzes mācītājs ir Eriks Tērners.
ABIJA FILIPA
Viņu pazīst kā aktīvu kopienas līderi.
Jā, tā bija.
Un jums abiem agrāk bijušas romantiskas attiecības?
Abij, kas bijis - bijis.
Nu labi. Parunāsim par rītdienas debatēm.
Uz debašu skatuves neviens nebija tik prasmīgs kā jūsu vecāmāte.
Jā.
Aizvien atceros, kā viņa piespieda Rašu Limbo atvainoties.
Viņa bija viesulis.
Bet ko jūs gribat pavēstīt?
Nevis kā kongresmenes mazmeita, bet kā jūs - Eidriana Vašingtone?
Es ļaušu jums rītvakar to pašai redzēt.
Tas ir lieliski.
Tava kāja kļūst arvien stiprāka.
Tas ir tik labi. Vai pēc sajūtas ir stiprāka?
- Jā. - Lieliski. Tas ir labi.
Tev pat vairs mani nevajag.
Nu protams, es tepat esmu, ja tev kaut ko vajag.
Bet ir labi visu ko darīt pašam. Būt neatkarīgam.
Piemēram, kad būsi gana vecs, iemācīties braukt ar mašīnu
un pļaut zāli, un...
gulēt savā istabā.
Nav jau nekas slikts, ka tu kādu laiku guli Šejas istabā.
Bet tas jau tā ir pailgi, un ir svarīgi būt kopā ar ģimeni.
Un mēs ar tavu tēvoci Džonu esam tava ģimene.
Un, ja šīs būs tavas mājas, zini, ir jāguļ mājās.
Un tas ir... šeit.
Šajā mājā.
Nu, tas ir izlemts?
Jā.
Tad Leisija izklāstīja likumu, un tu to pieņēmi?
Jā. Nu, ko tad lai es daru? Man ir 12 gadi.
- Viņa sāka bezjēgā vāvuļot? - Jā, tā bija. Kā tu zināji?
Viņa reiz uzbruka manai mammai par daudzajiem vēja zvaniem uz lieveņa.
Pilnībā likumīga sūdzība.
Nu, tur laukā izskatījās pēc budistu tempļa.
Bet viņa sāka vāvuļot. Un viņa darīja šādi, vai ne?
Jā, tieši tā.
Jā, nu, ja Leisija sāk tā vāvuļot, tad viņa to domā ļoti nopietni.
Jā. Domāju, ka tā.
Viņa ir nopietna kundzīte.
Jā.
Es sameklēju gūglē to adresi, kas ir uz čekiem.
Tas ir kādus desmit kvartālus no tavas ģimenes dzīvokļa.
Ja piektdien palaidīs no skolas agrāk,
- varam paspēt uz... - Es nebraukšu.
Es jau tev teicu. Manam brālim nebija draudzenes.
- Labi, jā. Nu tad kāda ir tava teorija? - Nezinu. Man nav.
Tā ir mana dzīve, nevis tava.
Kāpēc tu esi tā pārņemta ar manu dzīvi? Ar katru nieku.
Zini ko? Es mēģināju tev palīdzēt.
- Es ne... - Man jātrenējas.
- Šeja, es negribēju... - Es nopietni. Ej!
- Nu, priecājos, ka piezvanīji. - Jā.
Laba sajūta - skaisti papusdienot
ar manu skaisto meitu.
Tad kā gāja Losandželosā?
Normāli.
Man jāatrisina dažas finanšu lietas,
par kurām vispār es kādā brīdī ar tevi aprunāšos.
Vai viss kārtībā?
Viss ir labi. Normāli. Nav par ko uztraukties.
- Es vēl to risinu. - Labi.
Bet es negribu par to domāt. Es tikai gribu izbaudīt šo mirkli ar tevi.
Jā, nu, tieši par to es pēdējā laikā domāju.
Nu, zini, vajag ignorēt visu sviestu un vienkārši dzīvot, saproti?
- Piekrītu. - Jā.
- Iedzeram par kopīgām pusdienām! - Jā.
Nu, es te tā padomāju
un esmu sapratusi, ka es gribētu ceļot.
- Cik jauki. Es arī. - Jā.
- Tavam tēvam tas būtu paticis. - Zinu.
Varbūt mēs kopā, tikai mēs ar tevi, varam doties tajā Aļaskas kruīzā.
Noteikti, jā, kādā brīdī. Protams.
Bet... Nē, īstenībā es to nedomāju tā...
Es gribu pamest augstskolu un ceļot, nu, viena pati.
Lūdzu.
- Paldies. Paskat... Satriecošs. - Jā.
Vagjū liellops.
Tad tu pamestu augstskolu?
- Jā. - Kad?
Nu tagad. Būtībā tik drīz, cik iespējams.
Un kuru... Kurp tu dotos?
Apkārt pasaulei. Visur.
Bet mīļā, tu visu mūžu pūlējies, lai tiktu Bārnarda koledžā.
Jā, es zinu. Tieši tā.
Nu, tieši par to sviestu es runāju.
Saproti?
Es viendien par to domāju,
un, manuprāt, manas senākās atmiņas ir tas, kā liki man ar tevi vingrināties
bērnudārza uzņemšanas pārrunām.
- Es tā nedarīju. - Jā.
Nu, es domāju, tāpēc, ka tu biji kautrīga
- un es gribēju, lai tu mirdzi... - Jā.
- ...jo zināju, ka tu... - Bet mammu, tā bija pirmsskola.
Un tas nekad nebeidzās.
Nu, ārpusklases nodarbības, gatavošanās koledžas iestājeksāmenam, mājskolotāji.
Es visu laiku piedalījos atlasē uz dzīvi. Es nekad pa īsto nedzīvoju.
Un koledžā esmu kļuvusi tāda.
Tikai dzenos pēc desmitniekiem. Ne sūda neiemācos.
Un beigās nonākšu nožēlojamā darbā un smirdīgā laulībā.
Un es gribu tikt laukā no vāveres riteņa - nu, tūlīt.
Labi, mīļā. Bet zini, tā ir tava dzīve.
Tā ir tava nākotne.
Un tavs tēvs smagi strādāja, lai tu varētu iegūt izglītību,
un es esmu apņēmusies darīt to pašu, lai ko tas prasītu.
Mīļā, es gribu, lai tu iegūsti izglītību.
Ja tētis būtu te, viņš mani atbalstītu.
Vareni.
Tavs tēvs nespēja tev atteikt.
- Kādam jāveic vecāku pienākumi. - Jā, jo viņš man ticēja, mammu.
Es arī tev ticu.
Es negāju koledžā. Es to ļoti nožēloju.
- Gribu, lai tu iegūsti vairāk. - Mammu, tad ej tu koledžā!
Es gribu, lai tu pabeidz šo semestri.
Es nezinu, kā to pabeigt, mammu.
Es nespēju padomāt. Nespēju pagulēt. Esmu nejutīga.
Mani draugi nenojauš, ko es pārdzīvoju.
Es gribētu būt tāda kā tu.
Es gribētu piecelties un uzkrāsoties,
un dzīvot tā, it kā nekas nebūtu noticis, bet es nespēju, skaidrs? Es nespēju.
Man ir tas jādara. Es ceļošu, un man vajag, lai tu mani atbalsti.
Es nedomāju, ka es tikai pieceļos, uzkrāsojos un nodzīvoju dienu.
Piedod. Es nedomāju tā.
Nu, tā tu teici, un tas bija sāpīgi. Lūdzu, vairs tā nekad nesaki.
Labi.
Es domāju, ka tā ir kļūda.
Es nedomāju, ka tā darīt ir pareizi.
Bet es tevi mīlu un atbalstu, lai ko tu izlemtu.
ŠEJA
ARLABUNAKTI, MUĻĶĪT
Jou.
Kāpēc tu neesi pie Šejas?
Tante Leisija teica, ka vairs nedrīkstu tur nakšņot.
O, nuja.
Kāpēc tu neguli?
Dažreiz es jūtos tā, it kā atlūzas vēl atrastos tajā laukā.
Un ir sajūta, ka tās nebeigs degt.
Jā, ar to arī pietiek.
Bet tu zini, ka tā nav, vai ne? Viņi visu aizvāca. Tur ir tikai lauks.
Nezinu. Varbūt tas ir neprāts,
bet, nu, ja nu es aizbrauktu uz Kolorādo?
Tad es varētu to lauku nofotografēt,
un tu varētu redzēt, ka tur nekā nav.
Vai tas palīdzētu?
Tu to izdarītu?
Protams.
Esmu ar tevi.
Kā tu mani atradi?
Beksa mani labi uztrenējusi.
Es ļoti labi protu spēlēt paslēpes. Ņem.
- Paldies. - Nav par ko.
Oho.
Tu neesi bijis precējies?
Tev nav dzīvē bijis otras pusītes?
Bija, bet mums nekas nesanāca.
Man žēl.
Un tev bija tas mācītājs?
Tas ir beidzies.
- Skaidrs. - Jā.
Nu, tev jāatpūšas. Rīt ir svarīga diena.
Jā, gribi iet manā vietā?
Domāju, ka cilvēki pamanītu.
- Tu būsi lieliska. - Iespējams.
Tu šorīt iespaidīgi runāji.
Tu dzirdēji Abiju.
Cilvēki par mani domā tikai kā par kongresmenes Vašingtones mazmeitu.
Nu un?
Es nezinu, kā lai pārliecinu viņus par kaut ko citu.
Ar muldēšanu laužu sev ceļu.
Izklausās, ka esi laba politiķe.
Labi, es neesmu politiķe.
Neesmu. Man šī iespēja būtībā iekrita rokās.
Es to nenopelnīju.
Ne tā kā viņa.
- Es negribu, ka viņa būtu vīlusies. - Ei.
Tas nenotiks.
- Nu... - Tu esi īpaša.
Piedod.
MĀC. ERIKS TĒRNERS
Tu zini, ko teikt.
- Tu brauksi uz Kolorādo? - Aha.
Šodien?
- Lai nofotografētu lauku? - Jā.
Džon, ko es nesaprotu? Pat ja varētu atļauties, tas ir vājprāts.
Puikam kaut ko vajag.
Un mēs nekā viņam nepalīdzam. Mēs tikai slēpjam viņa vēstules.
Un, piemēram, man ir apnicis atlikt uz vēlāku.
- Es gribu viņam palīdzēt. - Labi.
Tā es viņam palīdzu.
Izmantošu iekrātās jūdzes. Tām vienalga beidzas termiņš.
Man nerūp jūdzes. Es tikai mēģinu saprast.
- Viņš lūdza tevi braukt? - Nezinu.
Vai viņš tevi lūdza beigt nakšņot pie Šejas?
Lūdzu, nesaki, ka tas tāpēc, ka dusmojies uz mani.
Nedusmojos. Es tikai... Tu zini, ko es par to domāju, vai ne?
Lai puika guļ tur, kur grib gulēt. Kaut kad viņš pārnāks mājās.
Un es tev nepiekrītu.
Jā, tāpēc tu izsiti viņam pamatu zem kājām.
Vai tu kaut vai pajautāji, ko viņš domā?
Tas nav viņa lēmums. Viņam ir 12 gadi.
- Vienam no mums jānosprauž robežas... - Viņš nav parasts bērns.
- Džon, es to zinu. - Tiešām?
Jo viņš te ir vienu nakti,
bet viņam jau rādās tie šausmīgie murgi par avāriju.
Tad tā ir mana vaina?
Nē.
Protams, ka tā nav tava vaina. Es tikai...
Ak vai, tas ir tik grūti.
Tam nav dabūjama pamācība.
Man ir jābrauc.
Piedod. Es šobrīd neesmu savā ādā.
Jā, un kā vēl.
Tā ir laba programma, skaidrs? Tā ir ļoti laba, es strādāšu pie soļiem.
Es iešu uz atkarīgo sapulcēm, un viss būs labi, jā?
- Es nespēju. - Amanda. Lū... Nē!
Sveika, Šeja.
Sveiki, Kērtisas kundze.
Viss ir labi?
Jā, vari mani šodien aizvest? Man tā kā sāp kāja.
Protams.
Šeja, tevi aizvest?
Nē, paldies, Kērtisas kundze.
RIVERVJŪ PAMATSKOLA UN VIDUSSKOLA
Jums ar Šeju viss kārtībā?
O, jā.
Tavs tēvocis pastāstīja par taviem murgiem.
Man ļoti žēl.
Ja tu kādreiz gribi par ko parunāt vai, zini...
- Vai tu šodien brauksi uz pilsētu? - Jā, man ir grupas tikšanās.
Gribi, lai atkal tev no tā busiņa nopērku cepumus
- vai ko tādu? - Vai varu braukt līdzi?
Tev ir skola.
Jā, bet es šodien ļoti gribu būt pilsētā.
Labi. Piezvanīšu, ka esi slims.
Varēsi pildīt mājasdarbus, kamēr gaidīsi mani.
- Noteikti atradīsim tev tur vietu. - Varu vienkārši aiziet uz Centrālparku?
- Edvard. - Es to pazīstu kā savu kabatu.
Man tiešām nepatīk doma, ka tu parkā būsi viens.
Tu teici, ka man vairāk kas jādara pašam.
Jābūt neatkarīgam.
Lūdzu!
Labi.
Labi, tā, man tika dotas precīzas norādes.
Jums tikai jāiztīra traips šim...
Diez vai jums piestāv sarkanais.
Vai tās ir man?
Vai Eidriana te ir? Es tikai atnācu novēlēt veiksmi.
Nē, viņas nav.
- Varu tās viņai atdot. - Jums jau ir pilnas rokas.
Es atstāšu apakšstāvā. Man ir atslēga.
Jūs abi...
Jūs esat tuvi?
Klau, es jūtu līdzi par jūsu māsu. Es arī esmu sāpināts.
Roza mani būtībā uzaudzināja.
- Kongresmene Vašingtone? - Jā.
Iemācīja man braukt ar velosipēdu. Rūpējās par mani.
- Izklausās, ka viņa bija īpaša sieviete. - Tiešām bija.
- Dzirdēju, jūs drīz atgriezīsieties Ganā. - Jā.
Jā, mani gaida mans bizness.
- Ko jūs darāt? - Es tikai...
es vadu lielāko pārvietojamo tualešu kompāniju Rietumāfrikā.
- Iespaidīgi. - Jā, paldies.
Nu, es pazīstu dažus cilvēkus Valsts departamentā,
es ar prieku piezvanītu un pasteidzinātu lietas.
- Jūs esat ļoti augstsirdīgs vīrs. - Protams.
Kas to lai zina, varbūt kādreiz man ievajadzēsies tualeti.
Kā klājas?
Pēc Eidrianas Vašingtones drēbēm.
Jā, iztīriet šim traipu.
Labu dienu. Paldies.
Paņemiet arī šo.
Iesiet iekšā, vai kā?
Nedomāju, ka es šodien spēšu.
Vai viss kārtībā?
Nē.
Vai es varu ko līdzēt?
Man ļoti vajadzētu iedzert.
- Nu kaut kur te. - Te?
- Jā. - Nu labi.
Tad tiksimies puspiecos?
- Jā. - Forši. Labi, es atzīmēšu šo punktu.
- Labi. - Un tu zvani vai raksti man,
ja tev kaut ko vajag, labi?
Labi. Puspiecos. Sapratu. Labi.
- Vārds? - Adlers. 204. numurs.
- Lūdzu. Nav par ko. - Labi. Paldies.
Kā varu palīdzēt?
Vai tu pazini manu brāli?
- Edij. - Pazini?
Mahira, viss kārtībā?
Jā, tēvoci. Es visu savākšu.
O, Mahira. Tā tevi sauc? Ko, vai tu biji viņa draudzene?
- Runā klusāk. - Biji?
- Pajautā par apelsīniem. - Ko?
Apelsīni ir ļoti svaigi. Nupat pieveda.
Es jums dažus izlasīšu.
Man nerūp apelsīni. Man nevajag tavus stulbos apelsīnus.
Paskaidrošu. Tikai esi kluss, labi?
Kāpēc man jābūt klusam? Kāpēc visi tie noslēpumi?
- Velns, kas notiek? - Labi, lūdzu, aizveries!
Piedod.
Kāpēc tu atnāci uz to lielveikalu?
- Mahira, viss kārtībā? - Nāku, tēvoci!
Ej prom, Edij. Labi? Es to nopietni saku.
Edij, pagaidi.
Mums vēl palikušas dažas minūtes. Kāds grib ko teikt?
Šodien parunāšu es.
Mans vīrs man meloja.
Viņš zaudēja darbu, visu mūsu naudu. Viņš man to nepastāstīja.
Laikam bija kauns.
Bet runa tiešām...
nav par naudu, jo es zinu, ka varu...
kaut ko izdomāt.
Viņam bija cita dzīve.
Viņam bija dzīvoklis Losandželosā, un...
es nezinu, kas vēl tur notika.
Mēs bijām kopā, kopš man bija 17 gadi.
Oho, 17.
Tā ka es nezinu, kā to visu salikt kopā...
Sēras...
un pazemojumu.
Un dusmas.
Tas ir par daudz. Velns, tas ir par daudz. Tas...
Es zaudēju savu vīru. Es zaudēju savu labāko draugu.
Es joprojām viņu mīlu.
Bet jūtos tā, it kā viņš būtu nozadzis manu dzīvi.
Kaut es to nebūtu uzzinājusi.
Kaut nebūtu uzzinājusi.
Jā, tas der. Nākamotrdien es būšu brīvs.
Ei, es jums tūlīt atzvanīšu.
Nāc iekšā.
Paldies par puķēm. Tās ir skaistas.
Nav par ko.
Klau, par to dienu. Šis ir emociju pilns laiks.
Es jutos trausla, un bija labi tevi satikt.
Bet negribu, lai tu ne tā padomā.
Jo tas nenotiks.
- Skaidrs. - Forši.
Tad tu brauci visu šo gabalu šurp
90 minūtes pirms kāpšanas uz skatuves sava mūža svarīgākajā vakarā,
lai pateiktu, ka vairs negribi mani skūpstīt?
Sadod visiem, Drī!
Jā, paldies.
Dīdī. Es tikai...
- Jūsu teiktais bija tik drosmīgs. - Ak dievs. Man acis šausmīgas?
- Nē. - Manā vecumā nedrīkst dienā raudāt.
- Jēziņ. - Nē, izskatāties brīnišķīgi.
Kā pagāja pusdienas ar Zoju?
Bija jauki.
- Labi. - Paldies, ka pajautāji.
Nu vienalga, man drīz veiks ultraskaņu.
- Tu redzēsi bērniņu? - Jā, bet tā ir anatomiskā skenēšana.
- Nu tāda bailīga. - Aha.
- Zināt, kur pārbauda sirsniņu... - O, jā.
...kaulus un pārējo. Taisījās nākt dzīvokļa biedrene,
bet viņu pēdējā brīdī izsauca uz maiņu.
Un es zinu, ka jūs droši vien esat ļoti aizņemta.
- Bet es gribēju, nu... - Jā.
- ...pateikt. - Jā. Piedod.
Es vienkārši...
Piedod, Linda. Es nevaru būt tava mamma.
- Ak dievs. Piedodiet. Nē. - Un es nedomāju, ka to
- tu biji... - Jā, es...
- Vienkārši es jūtos... - Nē, tā nav problēma.
Nemaz nesatraucieties, tiešām.
- Labi. Nu tiešām, piedod. - Nē.
Bet tev viss būs ļoti labi. Un mazulim viss būs ļoti labi.
Paldies.
ALUS UN VISKIJS GLĀZĪTE VIENMĒR 8 $
TREŠDIENU VAKAROS VIKTORĪNA NAUDAS BALVA
- Ko dzersiet? - Gaišo Coors.
- Ei, drīkstu ko jautāt? - Aiziet!
Vai zināt, kur pirms dažiem mēnešiem nogāzās lidmašīna?
Tā, no Ņujorkas.
Nē. Atvainojiet.
Paldies.
Jūs taču zināt, kā atrast avārijas vietu, ne?
Esat podraidītājs?
Podraid... Nē.
Es atbraucu drauga dēļ.
Varbūt cieniet mūs un cieniet mirušos.
Šurp braukuši simtiem cilvēki. Tur nav nekā, ko redzēt. Brauciet mājās!
Jā. Atvainojiet.
Kāpēc gribat turp doties?
Sievas māsasdēls izdzīvoja tajā avārijā.
Es jūs aizvedīšu.
Nāciet.
Ei, klau, ar to tur nevar aizbraukt. Tā... Brauciet ar mani!
Nāciet.
- Tad tu esi saderinājies? - Esmu.
Un tev nav ar mums jāvakariņo.
- Viņa tikai grib palīdzēt. - Jā, viņa ir satriecoša.
Apsveicu.
- Noteikti ļoti gaidi kāzas. - Es... Jā, es...
Nu, es neesmu līgava, tāpēc...
Visa tā plānošana dara mani traku.
Bet zini, mana mamma ir pilnīgi pārņemta.
Viņai tas nāk par labu pēc visa, ko viņa pārdzīvojusi.
- Kas ir? Saki. - Nekas.
Spriežot pēc Brenta stāstītā, tas viss ir tik ļoti tavā garā.
Manā... Ko tas nozīmē?
Es nezinu. Nu, zelta puisēns, mammas dēliņš,
kurš dara visu, lai izdabātu vecākiem.
Es to nedaru. Ne tāpēc es precos.
Nu, ja tā būtu, tas savā ziņā ir cēli.
Bet nav.
Labi. Atvaino.
Kā ar tevi?
Kā tu turies?
Jā, jāsaka, ne pārāk.
Jā.
Es arī.
Ei, kas pirmīt bija par vainu?
NTSB šo atrada starp atlūzām.
- Tas ir... - Mans saderināšanās gredzens.
Zini, mums ar Brentu bija baiss strīds tajā dienā, kad aizvedu viņu uz lidostu.
Es biju sasodīti nežēlīga.
Nu, noteikti nebija tik traki.
Tu nesaproti. Es tik daudz ko... pateicu.
Un viņš tikai gribēja, lai nēsāju gredzenu, līdz viņš atgriezīsies.
Nu, mēs visi sarunājam dumjas lietas.
Jā, bet es pieliku punktu.
Es izšķīros no viņa.
Tad viņš nomira, sasodīts.
Viņam vienmēr paticis teikt pēdējo vārdu.
- Aizveries. - Mērglis.
Kas ir?
Tikai... Tev ir tādas acis kā viņam.
Mūsu nākamais jautājums Vašingtones kundzei.
Tomass esot nodzīvojis Hārlemā pēdējos 40 gadus,
viņa saimnieks mēģina viņu izlikt no dzīvokļa.
Rajonā notiek arvien lielāka ģentrifikācija.
Ko jūs darīsiet ar pieaugošajām īres cenām?
Paldies...
un es gribētu pateikties Tomasam par jautājumu.
Esmu redzējusi aizejam daudzus kaimiņus,
tāpēc šo problēmu es uztveru ļoti dedzīgi, jo...
Lai kaut ko paveiktu, vajag vairāk nekā degsmi.
Kā nekustamā īpašuma attīstītājs es labi zinu, kas Tomasam jādara.
Man ir liela pieredze mājokļu jomā.
Visu cieņu, mana pretiniece bija palīdze.
Viņa mūžā nav strādājusi nevienu citu darbu.
Viņas vienīgā pieredze - atbildēšana uz zvaniem.
- Turēsimies pie noteikumiem. - Savukārt es
14 gadus biju kongresmenes Vašingtones biroja vadītāja.
Viņai taisnība.
Es atbildēju uz zvaniem.
Un sasodīti labi.
Un tā ir taisnība.
Vecāmāte man pēc koledžas deva darbu un jumtu virs galvas.
Bet tas nozīmēja, ka visu mūžu es varēju tuvplānā vērot,
kā iestāties par šo rajonu.
Katru rītu piecos
viņa mani izmeta no gultas, lai pārrunātu idejas, vai man tas patika vai ne.
Un es pirms kafijas esmu neciešama.
Tā ka jā, uz papīra es biju tikai palīdze.
Bet es mācījos no labākās.
Un mani audzināja sieviete, kuru jūs 36 gadus ievēlējāt Hārlemā,
kur arī viņa bija uzaugusi.
Viņa man iemācīja, kā par jums cīnīties.
Viņa man iemācīja iestāties par to, kas pareizi,
viņas vārdiem, "nodarīt to lietu".
Mana vecāmāte nobruģēja ceļu, lai šodien varu te stāvēt.
Un uz šīs skatuves nav neviena, kas turpinās viņas darbu kvēlāk nekā es.
Paldies.
Jums viss labi?
Visas tās dzīvības...
Un visi tie cilvēki vienkārši nogāzās.
Ja es lūgtu Dievu, vai jūs lūgtos ar mani?
Es neesmu īsti reliģiozs.
Jā, es arī. Vienkārši nezinu, kā sākt.
Mūsu Tēvs debesīs...
- ...svētīts lai top tavs vārds. - Top tavs vārds.
- Lai nāk tava valstība. - Lai nāk tava valstība.
Tavs prāts lai notiek.
Kā debesīs, tā arī virs zemes.
Mūsu dienišķo maizi dod mums šodien
un piedod mums mūsu parādus.
Kā arī mēs piedodam saviem parādniekiem.
Un neieved mūs kārdināšanā.
Bet atpestī mūs no ļauna.
Jo tev pieder valstība,
spēks un gods mūžīgi mūžos.
Āmen.
Sveiks!
Kā tev pagāja diena?
Tu kādreiz dusmojies uz manu mammu?
Visu laiku.
Jā, tagad es esmu...
patiešām dusmīgs uz Džordanu.
Es vienkārši...
Vienkārši esmu uz viņu dusmīgs.
Zini, tu vari būt dusmīgs uz Džordanu un tajā pašā laikā viņu mīlēt.
Tu vari šīs abas lietas just vienlaicīgi.
Es zinu, ka man tā ir.
Paldies.
Manuprāt, es gribēju gulēt pie Šejas tāpēc,
ka visu mūžu man bija kopīga istaba ar Džordanu.
Es tikai...
Es gribēju būt kāda bērna tuvumā.
Es negribēju tevi apbēdināt.
Edvard.
Tu vari gulēt, kur vien tu vēlies gulēt, sasodīts.
Labi?
Paldies.
DŽONS
Paliec ar mani, draudziņ.
Es pildu mājasdarbus.
Kas tā bija par ziņu ar laiviņu?
Vienkārši mans hobijs.
Manai ģimenei piederēja laiviņa.
Ir jābūt kluba biedram.
Es nezināju, vai pēc notikušā tā vēl tur būs.
Bet bija.
Nu, tas nedaudz ko paskaidro.
Es biju Centrālparka Rietumos 405.
Nu velns, tu satiki viņu?
- Ķer. - Edvard, kas par sviestu?
Paskaties.
DSM 10.00 RĪT
Izstāsti man visu.
Tur bija viņas tēvocis, un viņa ļoti sadusmojās, kad es tur biju.
- Nu protams. - Viņa mani izmeta laukā, un tad...
- Ko viņa izdarīja? - Jā, tad es sadusmojos uz viņu.
Tulkojusi Laura Hansone