Kai kurie vaizdai gali prislėgti,
bet jei pamatysite kokį nors daiktą, priklausiusį jums ar jūsų artimajam,
pasakykite, atsiųsime jį jums iš NSST Vašingtone.
APRAŠYMAS: ŽIEDAS SPALVA: SIDABRINĖ / MĖLYNA
Ne.
- Tiesiog paimk žiedą, kol grįšiu. - Neimsiu.
- Negaliu. - Amanda, prašau.
Jis mano.
PAGAL ANOS NAPOLITANO KNYGĄ
- Mainau pudingą į tavo „Cheetos“. - Taip, kurgi ne.
Atsargiau.
Ramiai. Spalva ta pati.
Pagarbos striukei.
Ne aš palikau joje krūvą šiukšlių.
Nemeluosiu, tavo brolis mėgo kaupti šlamštą.
Bet jis nusimanė apie saldainius.
Kas čia?
Tavo brolis piešė?
Nelabai.
Yra ir mergina.
Tiesiog padėk atgal. Rimtai, padėk atgal. Jie ne tavo.
- O Dieve. Būtent. - Kas?
Paslaptinga mergina yra menininkė,
ji buvo susijusi su tavo broliu. Stipriai susijusi.
Tau pasimaišė.
Visa tai iš vienos vietos.
„Centrinio parko užkandžiai ir sultys“. Vakarų centrinis parkas, Nr. 405“
- Tavo brolis ten apsipirkdavo? - Ne.
Kodėl jis turi tūkstančius čekių,
pripaišytų paslaptingos merginos?
Paslaptinga mergina buvo tavo brolio draugė. Akivaizdu. Byla išspręsta.
Nori?
Džordanas neturėjo merginos.
Taip, turėjo.
Ne, neturėjo.
Kas dar tave persekiotų ir įkištų neaiškią sudžiūvusią galvą?
Persekiotoja?
Jie buvo tavo brolio striukėje.
Jei Džordanas būtų turėjęs merginą, aš būčiau žinojęs.
Gerai, taip. Bet ne tada, jei jie draugavo slapčia.
Mes neturėjome paslapčių.
Jos vardas Šei. Jiems abiem po dvylika. Esu tikra, kad tai nekalta.
Tiesiog, jis ten nakvoja kasnakt. Kiekvieną naktį.
Stengiuosi nepriimti to asmeniškai. Žinau, kad tai ne dėl manęs. Žinau.
Ir jis tiek daug iškentėjo. Tiesiog...
Nori, kad tavo berniukas būtų namie.
Taip.
Tai pasakyk jam.
Tu esi motina. Vaikams reikia ribų.
Aš tik norėjau paklausti.
Įsitikinti, ar vis dar sutinki, kad lankyčiau grupę.
Taip, kaip ir sakiau, kažką sugalvosime.
Gerai.
Maniau, kad jau išskridai.
Užsisakiau vėlesnį skrydį, kad galėtume kartu papietauti.
Aš labai nenoriu dabar tavęs palikti.
- Labas. - Labas. Taip, leisiu jums...
Ne, prašau. Lankai grupę su Stivu?
Čia Amanda. Amanda, čia mano sužadėtinė Dafnė.
Sužadėtinė. Malonu susipažinti.
Labai užjaučiu dėl netekties. Kad ir ko netekote.
- Nenoriu smalsauti. - Taip.
- Taip, aš pažinojau Brentą. - Ji pažinojo Brentą.
Brentą, tavąjį Brentą?
Taip, Amanda su Brentu buvo susižadėję.
Brentas buvo susižadėjęs?
Negaliu patikėti, kad nieko man nepasakei.
Manau, tai gan konfidencialu.
Man nepatinka, kad šeima tokia nutolusi. Brento beveik nepažinojau.
Mums tik reikia pagyti.
Gal ateitum pavakarieniauti?
Dafne, tai...
Turėtumėt susipažinti su Stivu. Turėtume pažinoti vieni kitus.
- Taip, tai labai miela. - Gal šeštadienio vakarą?
Šeštadienį man tinka.
- Nuostabu. - Fantastiška.
- Puiku. Eime. Gerai. - Taip.
Ši nuotrauka.
MALDA UŽ HARLEMĄ
Visą miestą pavergė ši nuostabi nuotrauka,
tapai tikra įžymybe.
Nepavadinčiau savęs įžymybe.
Nuotrauka daryta Pirmojo viešpatavimo bažnyčioje Harleme,
o jos pastorius - Erikas Terneris.
ABĖ FILIP
Jis garsėja aktyvumu bendruomenėje ir lyderio savybėmis.
Taip, toje bažnyčioje.
O praeityje judu buvot užmezgę romantiškus santykius?
Abe, praeitis yra praeitis.
Tiesa. Pakalbėkim apie rytojaus debatus.
Debatų scenoje niekas nepranoko tavo močiutės.
Taip.
Vis dar pamenu, kaip ji privertė Rašą Limbą atsiprašyti.
Ji buvo jėga.
Bet ką tikiesi pasakyti tu?
Ne kaip kongreso narės anūkė, bet kaip Adrijana Vašington?
Rytoj vakare pati pamatysi.
Tai puiku.
Tavo koja taip sutvirtėjo.
Labai gerai. Jauti, kad ji tvirtesnė?
- Taip. - Puiku. Labai gerai.
Tau manęs net nebereikia.
Be abejo, esu šalia, jei tau ko nors prireiks.
Bet gera daryti viską pačiam. Būti nepriklausomu.
Pavyzdžiui, išmokti vairuoti, kai sulauksi reikiamo amžiaus,
arba nupjauti žolę, ar...
miegoti savo kambaryje.
Nieko blogo miegoti Šei kambaryje - laikinai.
Bet praėjo jau nemažai laiko, svarbu būti su savo šeima.
Dėdė Džonas ir aš - mes tavo šeima.
Ir jei čia bus tavo namai, miegoti turi namie.
Taigi... čia.
Šitame name.
Ar tai nuspręsta?
Taip.
Leisė tau liepė, o tu tiesiog sutikai?
Taip. Ką turėčiau daryti? Man dvylika.
Ji užsivedė?
Taip, užsivedė. Iš kur žinai?
Kartą ji atėjo pasikalbėt su mano mama dėl vėjo varpelių mūsų verandoje.
Skundas buvo visiškai pagrįstas.
Mūsų veranda priminė budistų šventyklą.
Bet ji užsivedė. Ji pradėjo daryti taip, ar ne?
Taip, būtent.
Taip, ne, jei Leisė užsiveda, tada ji nusiteikusi gan rimtai.
Taip. Manau, kad taip ir yra.
Ji rimta ponia.
Taip.
Aš paguglinau adresą, nurodytą ant čekių.
Jis už dešimties kvartalų nuo tavo šeimos buto.
Jei penktadienį po pamokų paskubėsime,
- spėsime... - Aš ten nevažiuosiu.
Aš tau jau sakiau. Mano brolis neturėjo merginos.
- Gerai, taip. Tai kokia tavo teorija? - Nežinau. Neturiu teorijos.
Tai mano gyvenimas, ne tavo.
Kodėl tu tokia apsėsta mano gyvenimu? Domina visos smulkmenos.
Žinai, ką? Bandžiau tau padėti.
- Aš ne... - Man reikia treniruotis.
- Šei, nenorėjau... - Aš rimtai. Eik!
- Labai džiaugiuosi, kad paskambinai. - Taip.
Taip gera tiesiog gardžiai papietauti
su savo gražuole dukra.
Kaip sekėsi Los Andžele?
Gerai.
Yra finansinių reikalų, kuriuos turiu sutvarkyti,
apie kuriuos, tiesą sakant, norėsiu su tavim pakalbėti.
Ar viskas gerai?
Gerai. Viskas gerai. Nėra ko nerimauti.
- Aš juos dar tvarkau. - Gerai.
Bet nenoriu apie tai galvoti. Noriu pasimėgauti šia akimirka su tavimi.
Taip, būtent apie tai ir aš pastaruoju metu galvojau.
Turi tiesiog nekreipti dėmesio į visą mėšlą
ir tiesiog gyventi savo gyvenimą. Supranti?
- Sutinku. - Taip.
- Už tai, kad dažniau kartu pietautume. - Taip.
Taigi, pagalvojau,
ir esu tikra, kad noriu pakeliauti.
- Man patiktų. Aš irgi. - Taip.
- Tavo tėvas to būtų norėjęs. - Žinau.
Gal tu ir aš, tik mudvi,
galėtume išvykti į kruizą po Aliaską.
Žinoma, taip, kada nors. Būtinai.
Bet... Ne, tiesą sakant... aš ne tą...
Aš noriu mesti mokslus ir pakeliauti viena.
Štai prašom.
- Ačiū. Pažiūrėk... Labai gražu. - Taip.
Wagyu jautiena.
Tu mestum mokslus?
- Taip. - Kada?
Dabar. Kiek įmanoma greičiau.
Ir kur keliautum?
Aplink pasaulį. Visur.
Bet, mieloji, visą gyvenimą dirbai, kad patektum į Barnardą.
Taip, žinau. Būtent.
Tai ir yra tas mėšlas, apie kurį kalbu.
Supranti?
Anądien pagalvojau,
regis, ankstyviausias mano prisiminimas - kai privertei mane repetuoti
prieš priėmimą į vaikų darželį?
- Aš tavęs neverčiau. - Vertei.
Manau dėl to, kad buvai labai drovi,
- ir aš tik norėjau, kad sužibėtum... - Taip.
- ...nes žinojau, kad tu... - Bet, mama, tai buvo vaikų darželis.
Ir tai niekad nesiliovė.
Užklasinė veikla, pasiruošimas SAT, koledžo korepetitoriai.
Visada ruošiausi gyvenimui. Niekad iš tiesų jo negyvenau.
Ir koledže tokia tapau.
Tiesiog bandau gauti geriausius pažymius. Šūdą išmokstu.
Ir galiausiai būsiu nelaiminga darbe ir beprasmėje sumautoje santuokoje.
Aš tik noriu ištrūkti iš užburto rato, dabar.
Gerai, mieloji. Bet tai tavo gyvenimas.
Tavo ateitis.
Tavo tėvas taip sunkiai dirbo, kad gautum išsilavinimą,
ir aš ketinu padaryti tą patį, ko beprireiktų.
Noriu, kad gautum tą išsilavinimą, širdele.
Jei tėtis būtų čia, jis mane palaikytų.
Nieko sau.
Tavo tėvas niekad negalėjo pasakyti tau „ne“.
- Kažkas turėjo tave auklėti. - Taip, nes jis manimi tikėjo, mama.
Aš irgi tavimi tikiu.
Aš nelankiau koledžo ir to labiausiai gailiuosi.
- Noriu, kad pasiektum daugiau. - Tada, mama, tu stok į koledžą.
Norėčiau, kad užbaigtum šitą semestrą...
Nežinau, kaip užbaigti šitą semestrą, mama.
Negaliu galvoti. Negaliu miegoti. Aš atbukau.
Mano draugai nenumano, ką išgyvenu. Aš...
Norėčiau būti panaši į tave.
Gaila, kad negaliu tiesiog atsikelti, pasidažyti
ir gyventi toliau, lyg nieko nebūtų nutikę, bet negaliu, aišku? Negaliu.
Man to reikia. Aš keliausiu, ir noriu, kad mane palaikytum.
Nemanau, kad tiesiog atsikeliu, pasidažau ir gyvenu.
Atsiprašau. Ne tą turėjau galvoje.
Tu taip pasakei, tai skaudina.
Būk gera, daugiau taip nesakyk.
Gerai.
Manau, kad darai klaidą.
Nemanau, kad tai teisingas sprendimas,
bet myliu tave ir paremsiu, ką benuspręstum.
ŠEI
LABANAKT, KVAILELE
Laba.
Kodėl tu ne pas Šėją?
Teta Leisė pasakė, kad nebegaliu ten miegoti.
Taip.
Kodėl nemiegi?
Kartais man atrodo, kad nuolaužos vis dar tame lauke.
Ir jos niekad nenustos degusios.
Taip, užmigti tai nepadeda.
Bet žinai, kad taip nėra, ar ne? Viskas sutvarkyta. Ten tik tuščias laukas.
Nežinau. Gal tai beprotiška,
bet jei nuvykčiau į Koloradą,
ir nufotografuočiau tą lauką,
pamatytum, kad ten nieko nėra.
Tai padėtų?
Tikrai ten nuvyktum?
Žinoma.
Aš tau padėsiu.
Kaip mane radai?
Beksė gerai mane išmokė.
Išmokau gerai ieškoti. Prašau.
- Ačiū. - Nėra už ką.
Taip ir nevedei?
Niekad neturėjai artimo žmogaus?
Turėjau, bet nieko neišėjo.
Apgailestauju.
O tu turėjai pastorių?
Viskas baigta.
- Aišku. - Taip.
Turėtum pailsėti. Rytoj svarbi diena.
Taip, nori sudalyvauti vietoj manęs?
Manau, žmonės pastebės.
- Puikiai pasirodysi. - Tikriausiai.
Šįryt buvai įspūdinga.
Girdėjai Abę.
Žmonės mane laiko tiesiog Kongreso narės Vašington anūke.
Ir?
Nežinau, kaip juos įtikinti, kad esu ne tik anūkė.
Aš tik vaidinu.
Regis, esi gera politikė.
Gerai, aš nesu politikė.
Nesu. Tiesiog gavau šitą progą.
Aš jos nenusipelniau.
Ne taip, kaip ji.
- Tiesiog nenoriu jos nuvilti. - Ei.
To nebus.
- Na... - Tu ypatinga.
Atsiprašau.
PASTORIUS ERIKAS TERNERIS
Žinai, ką pasakyti.
Vyksti į Koloradą?
Šiandien?
- Nufotografuoti lauką? - Taip.
Ko aš nesuprantu, Džonai? Net jei galėtume sau tai leisti, tai beprotybė.
Vaikiui kažko reikia.
O mes nieko nedarome, kad padėtume. Tik slepiame laiškus,
o aš, jei ką, nebenoriu nieko atidėlioti.
- Norėčiau jam padėti. - Gerai.
Šitaip aš jam padedu.
Išnaudosiu lojalumo taškus. Vis tiek jie nustos galioti.
Man tie taškai nerūpi. Tik bandau suprasti.
- Jis paprašė, kad ten vyktum? - Nežinau.
Jis prašė tavęs, kad nebeleistum jam miegoti pas Šei?
Prašau, tik nesakyk, kad taip elgiesi, nes pyksti ant manęs?
Ne. Žinai mano nuomonę apie tai. Ar ne?
Tegul vaikas miega ten, kur nori. Anksčiau ar vėliau jis grįš namo.
O aš su tavim nesutinku.
Taip, todėl išmušei pagrindą jam iš po kojų.
O tai... Ar bent paklausei jo, ką jis galvoja?
Ne jam spręsti. Jam dvylika.
- Vienas iš mūsų turi nubrėžti jam ribas... - Jis nėra šiaip vaikas.
- Žinau, Džonai. - Tikrai?
Nes vos po vienos nakties čia
jam ima sapnuotis siaubingi košmarai apie sudužusį lėktuvą.
Tai dėl to kalta aš?
Ne.
Aišku, kad ne tu. Aš tik...
O varge, kaip sunku.
Tokiu atveju nėra taisyklių.
Man metas.
Atsiprašau. Dabar aš šiek tiek išsimušęs iš vėžių.
Taip, ką tu sakai.
Tai gera programa, girdi?
Ji tikrai gera, aš atliksiu visus žingsnius.
Lankysiu daugiau susirinkimų, ir viskas bus gerai, girdi?
- Aš negaliu. - Amanda. Ne!
Labas, Šei.
Sveiki, ponia Kertis.
Viskas gerai?
Taip, galiu šiandien važiuoti kartu? Skauda koją.
Žinoma.
Tave pavežti, Šei?
Ne, ačiū, panele Kertis.
RIVERVJU VIDURINĖ MOKYKLA
Judu su Šei gerai sutariat?
Taip.
Tavo dėdė papasakojo man apie tavo košmarą.
Man labai gaila.
Jei norėsi apie ką nors pasikalbėti ar, žinai...
- Šiandien važiuosi į miestą? - Taip, į grupės susirinkimą.
Nori, kad vėl parvežčiau sausainių
- ar panašiai? - Ar galiu važiuoti kartu?
Tau pamokos.
Taip, aš tik labai noriu šiandien pabūti mieste.
Gerai. Pranešiu, kad susirgai.
Gali važiuoti kartu ir atlikti namų darbus, kol lauksi manęs.
- Neabejoju, kad rasim tau vietą. - Gal galiu nueiti į Centrinį parką?
- Edvardai. - Pažįstu jį kaip savo penkis pirštus.
Man tikrai nepatinka mintis, kad vienas būsi parke.
Sakei, kad turėčiau daugiau visko daryti pats.
Būti nepriklausomu.
Prašau?
Gerai.
Gerai, gavau labai konkrečius nurodymus.
Šitam reikia išvalyti tik dėmę...
Nesu tikras, ar raudona jums tinka.
Jos man?
Adrijana namie? Užsukau palinkėti jai sėkmės.
Ne, jos nėra.
- Galiu jai perduoti. - Jūsų rankos užimtos.
Paliksiu jas apačioje. Turiu raktą.
Judu...
Jūs artimi?
Klausykit, užjaučiu dėl sesers. Aš irgi gedžiu.
Rouzė iš esmės mane užaugino.
- Kongreso narė Vašington? - Taip.
Išmokė važinėti dviračiu. Prižiūrėjo mane.
Regis, ji buvo ypatinga moteris.
Taip ir buvo.
- Girdėjau, kad greitai grįšit į Ganą. - Taip.
Taip, ten manęs laukia verslas.
- Kuo užsiimat? - Aš tik...
vadovauju didžiausiai kilnojamų tualetų kompanijai Vakarų Afrikoje.
- Įspūdinga. - Taip, ačiū.
Turiu pažįstamų Valstybės departamente,
mielai jiems paskambinčiau, kad reikalai greičiau pajudėtų.
Jūs labai dosnus.
Žinoma. Negali žinoti, gal vieną dieną man prireiks tokio tualeto.
Kaip laikotės?
Paimsiu daiktus iš Adrijanos Vašington.
Taip, šitam išvalykit tik dėmę.
Geros dienos. Ačiū.
Paimkit ir šituos.
Eini ar ne?
Nemanau, kad šiandien aš tam nusiteikus.
Viskas gerai?
Ne.
Galiu kuo nors padėti?
Mielai išgerčiau.
- Tiesiog štai čia. - Čia?
- Taip. - Gerai.
Taigi, susitiksim 16.30?
- Taip. - Jėga. Gerai, pasižymėsiu šitą vietą.
- Gerai. - O tu skambink arba rašyk,
jei ko nors prireiks, gerai?
Gerai. 16.30. Supratau. Gerai.
- Kuo vardu? - Adleris. Numeris 204.
- Prašau. Nėra už ką. - Gerai. Ačiū.
Kuo galiu padėti?
Pažinojai mano brolį?
- Edi. - Pažinojai?
Mahira, viskas gerai?
Taip, dėde! Viską sutvarkysiu!
Mahira. Toks tavo vardas? Ką, buvai jo mergina?
- Kalbėk tyliau. - Ar buvai?
- Paklausk apie apelsinus. - Ką?
Apelsinai labai švieži. Ką tik atvežti.
Aš tau jų parinksiu.
Man nerūpi apelsinai. Nenoriu tavo kvailų apelsinų.
Paaiškinsiu. Tik patylėk, gerai?
Kodėl turiu tylėti? Kam tos visos paslaptys?
- Kas, po velnių, čia vyksta? - Gerai, būk geras, užsičiaupk!
Atsiprašau.
Kodėl atėjai į prekybos centrą?
- Mahira, ar viskas gerai? - Ateinu, dėde!
Eik iš čia, Edi. Gerai? Aš rimtai.
Edi, palauk.
Dar turim kelias minutes. Yra norinčių pakalbėti?
Aš šiandien pasisakysiu.
Mano vyras man melavo.
Jis neteko darbo. Prarado visus mūsų pinigus. Man apie tai neužsiminė.
Turbūt gėdijosi.
Bet, tiesą sakant...
svarbu ne pinigai, nes žinau, kad galiu...
kažką sugalvoti.
Jis turėjo kitą gyvenimą.
Turėjo butą Los Andžele ir...
Nežinau, kas dar ten vyko.
Mes buvome kartu nuo 17-os.
17-os.
Todėl nežinau, kaip su tuo susidoroti...
Su sielvartu...
ir pažeminimu.
Ir įniršiu.
To per daug, blemba! Tai...
Netekau vyro. Netekau geriausio draugo.
Aš jį vis dar myliu.
Bet jaučiu, kad jis pavogė mano gyvenimą.
Geriau jau būčiau nežinojusi.
Taip, gerai. Galėsiu kitą antradienį.
Tuoj pat perskambinsiu.
Užeik.
Ačiū už gėles. Labai gražios.
Nėra už ką.
Paklausyk, dėl tos dienos,
dabar jautrus laikas.
Buvau pažeidžiama, buvo gera tave pamatyti.
Bet nenoriu, kad ne taip suprastum.
Nes to nebus.
- Supratau. - Puiku.
Sukorei tokį kelią
likus pusantros valandos, kol žengsi į sceną svarbiausią gyvenimo vakarą,
kad pasakytum, jog nenori dar kartą manęs pabučiuoti?
Aha.
Pavaryk šįvakar, Dri.
Gerai, ačiū.
Di Di. Aš tik...
- Tam, ką pasakei, išties reikėjo drąsos. - O Dieve. Akys labai užtinusios?
- Ne. - Mano amžiuje nereikėtų verkti dieną.
- Vaje. - Ne, atrodai nuostabiai.
Kaip praėjo pietūs su Zoja?
Gerai.
- Gerai. - Ačiū, kad paklausei.
Šiaip ar taip, turiu pasidaryti ultragarso tyrimą.
- Pamatysi vaikelį? - Taip, bet tikrins anatomiją.
- Baisus tyrimas. - Aha.
- Žinai, kai patikrina širdį... - Taip.
...kaulus ir visa kita. Kambariokė turėjo eiti kartu,
bet paskutinę minutę ją iškvietė į darbą.
Žinau, tu turbūt labai užsiėmusi.
- Bet norėjau... - Taip.
- ...paprašyti. - Taip. Atsiprašau.
Aš tik...
Atleisk, Linda. Negaliu būti tavo mama.
- O Dieve. Atsiprašau. ne. - Ir aš nesakau, kad to
- ir norėjai... - Taip, aš...
- Aš tik jaučiu... Tik... - Ne, tai ne... Nieko tokio.
Net negalvok apie tai, rimtai.
- Gerai. Atsiprašau. - Ne.
Bet tau viskas bus gerai. Ir tam vaikeliui viskas gerai.
Ačiū.
ALUS IR VISKIS TAURELĖ VISADA 8,00 DOL.
PROTMŪŠIS KIEKVIENĄ TREČIADIENĮ PINIGINIS PRIZAS
- Ką gersit? - „Coors Light“.
- Galiu paklausti? - Klauskit.
Gal žinot, kur prieš kelis mėnesius sudužo lėktuvas?
Tas, iš Niujorko.
Ne. Apgailestauju.
Ačiū.
Bičiuliai, žinot, a, kaip rasti sudužimo vietą, ar ne?
Turi tinklalaidę?
Tinklalaidę... Ne.
Tik atvykau dėl draugo.
Gal parodyk pagarbą mums ir mirusiems?
Čia atvažiavo šimtai žmonių,
bet čia nėra į ką žiūrėti. Važiuok namo.
Taip. Atleiskit.
Kodėl nori ten nuvažiuoti?
Mano sūnėnas išgyveno po sudužimo.
Nuvešiu tave.
Eime.
Klausyk, tu su ja nenuvažiuosi. Važiuok su manimi.
Eime.
- Tai tu susižadėjęs? - Taip.
O tu neprivalai su mumis vakarieniauti.
- Ji tik nori padėti. - Taip, ji gražuolė.
Sveikinu.
- Kertu, kad lauki vestuvių. - Aš... Taip, aš...
Aš ne nuotaka, taigi...
Tas planavimas varo mane iš proto.
Bet, žinai, mama pasinėrė į tai stačia galva.
Jai tai į naudą po visko, ką išgyveno.
- Kas? Pasakyk. - Nieko.
Visa tai, sprendžiant iš to, ką Bretas apie tavo pasakojo, labai tau būdinga.
Labai... Ką tai turėtų reikšti?
Nežinau. Žinai, auksinis berniukas, mamos vaikas,
visad besistengiantis įtikti tėvams.
Aš to nedarau. Ne dėl to tuokiuosi.
Jei ir dėl to, iš dalies tai kilnu.
Ne dėl to.
Gerai. Atsiprašau.
O tu?
Kaip tu laikaisi?
Taip, sakyčiau, kad prastai.
Taip.
Aš irgi.
Kodėl prieš tai buvai nusiminusi?
NSST rado jį nuolaužose.
- Tai... - Mano sužadėtuvių žiedas.
Žinai, mudu su Brentu rimtai susipykom tądien, kai nuvežiau jį į oro uostą.
Buvau žiauri, blemba.
Esu tikras, kad nebuvo taip blogai.
Tu nesupranti. Pasakiau... tiek daug.
O jis tenorėjo, kad mūvėčiau šį žiedą, kol jis grįš.
Visi prikalbame kvailysčių.
Taip, bet aš viską nutraukiau.
Išsiskyriau su juo.
Po to jis mirė, blemba.
Jis visada mėgo ištarti paskutinį žodį.
- Užsičiaupk. - Šiknius.
Kas?
Tiesiog... Turi jo akis.
Kitas klausimas skirtas panelei Vašington.
Tomas sako, kad Harleme pragyveno 40 metų,
jo šeimininkas bando jį iškeldinti.
Šį kvartalą perima vidurinioji klasė,
ką darysite dėl augančių nuomos kainų?
Ačiū...
ir norėčiau padėkoti Tomui už klausimą.
Mačiau daug iškraustytų kaimynų,
todėl šis klausimas man kelia didelį susirūpinimą, nes...
Tam, kad ką nors nuveiktum, susirūpinimo nepakanka.
Kaip NT vystytojas,
puikiai žinau, ką turėtų daryti Tomas.
Šiaip jau turiu daug patirties sprendžiant būsto klausimus.
Su visa pagarba, mano oponentė buvo padėjėja.
Ji nėra dirbusi kito darbo per visą savo gyvenimą.
Vienintelė jos patirtis - atsakinėti į skambučius.
- Laikykimės taisyklių. - Tuo tarpu aš
14-a metų dirbau Kongreso narės Vašington personalo vadove.
Ji teisi.
Aš sėdėjau prie telefono.
Ir puikiai dirbau savo darbą.
Tai tiesa.
Močiutė mane įdarbino, kai baigiau koledžą, ir suteikė pastogę.
Bet tai reiškia, kad visą gyvenimą galėjau stebėti iš arti,
kaip atstovauti šiam rajonui.
Kasryt 5.00 val.
ji mane pakeldavo ir aptardavo kilusias mintis, norėdavau to ar ne.
Nors, kol neišgeriu kavos - saugokitės.
Todėl, taip, formaliai buvau tik padėjėja.
Bet mokiausi iš geriausių.
Mane užaugino moteris, kurią 36-erius metus rinkote Harleme,
kuriame ji taip pat užaugo.
Ji mane išmokė, kaip už jus kovoti.
Išmokė, kaip kovoti už tiesą,
ir, jos žodžiais tariant, „nemalti šūdo“.
Mano močiutė atvėrė man kelią atsistoti čia šiandien.
Šioje scenoje nėra kito žmogaus, labiau už mane
pasiryžusio tęsti jos darbus.
Ačiū.
Gerai jautiesi?
Visos tos gyvybės...
Visi tie žmonės, jie tiesiog nukrito.
Jei pasimelsčiau, ar tu... pasimelstum su manimi?
Nesu tikintis.
Taip, aš irgi. Tik nežinau, kaip pradėti.
Tėve mūsų, kurs esi danguje...
- ...teesie šventas tavo vardas. - Tavo vardas.
- Teateinie tavo karalystė. - Teateinie tavo karalystė.
Teesie tavo valia.
Kaip danguje, taip ir žemėje.
Kasdienės mūsų duonos duok mums šiandien
ir atleisk mums mūsų kaltes.
Kaip ir mes atleidžiame savo kaltininkams.
Ir neleisk mūsų gundyti,
bet gelbėk mus nuo pikto.
Nes tavo yra karalystė,
galybė ir garbė per amžius.
Amen.
Sveikas!
Kaip praėjo diena?
Kada nors supykdavai ant mano mamos?
Nuolatos.
Taip, dabar aš...
žiauriai pykstu ant Džordano.
Aš tik...
Labai ant jo pykstu.
Žinai, gali pykti ant Džordano ir mylėti jį tuo pat metu.
Tavo širdy gali tilpti abu šie jausmai vienu metu.
Žinau, kad man telpa.
Ačiū.
Manau, norėjau miegoti pas Šei todėl,
kad visą gyvenimą dalinausi kambariu su Džordanu.
Aš tik...
Aš tik norėjau būti su kitu vaiku.
Nenorėjau tavęs nuliūdinti.
Edvardai.
Gali miegoti, kur tik panorėjęs, blemba.
Gerai?
Ačiū.
DŽONAS
Lik su manim, vaiki.
Ruošiu namų darbus.
Kas ten per žinutė su laiveliu?
Tiesiog aš kartais tuo užsiimu.
Mano šeima turėjo laivelį.
Turi būti klubo nariu.
Nežinojau, ar jis vis dar ten bus po visko, kas nutiko.
Buvo.
Dabar truputį aiškiau.
Buvau Vakarų centriniame parke Nr. 405.
Šūdas, susitikai su ja?
- Gaudyk. - Kurių galų, Edvardai?
Žiūrėk.
K.N.D.M. 10.00 VAL. RYTOJ
Viską papasakok.
Taigi, ten buvo jos dėdė, ir ji labai supyko, kai atėjau.
- Žinoma. - Todėl ji mane išstūmė į lauką, ir...
- Ką ji padarė? - Taip, tada aš ant jos įsiutau.
Išvertė Sandra Siaurodinė