Vissa av bilderna kan vara upprörande,
men om ni ser nåt som tillhörde er eller nån ni älskade,
säg då till, så skickar vi det till er från NTSB i Washington.
BESKRIVNING: RING FÄRG: SILVER/BLÅ
Nej.
- Ta ringen tills jag kommer tillbaka. - Jag vägrar.
- Jag kan inte. - Amanda, snälla.
Den är min.
BASERAD PÅ BOKEN AV ANN NAPOLITANO
- Jag byter pudding mot dina Cheetos. - Visst, säkert.
Var försiktig.
Lugn. Jackan är samma färg.
Respektera jackan.
Det var inte jag som lämnade en massa skräp i den.
Helt ärligt, din bror var typ en hamstrare.
Men han hade bra godissmak.
Vad är det här?
Brukade din bror rita?
Inte direkt.
Det är en tjej inblandad.
Lägg tillbaka dem. Allvarligt. De är inte dina.
- Herregud. Så är det. - Vadå?
Konstnären är den mystiska tjejen,
och hon var länkad till din bror. Starkt länkad.
Du är galen.
Alla de här är från samma ställe.
"Central Park Deli och Juice Bar. 405 Central Park West."
- Brukade din bror handla där? - Nej.
Varför har han då tusen kvitton täckta av mystiska tjejens klotter?
Mystiska tjejen var din brors flickvän. Såklart. Fallet löst. Cheeto?
- Jordan hade ingen flickvän. - Jo, det hade han.
Nej, det hade han inte.
Vem skulle annars följa efter dig och ge dig ett krympt huvud?
- En stalker? - De här låg i din brors jacka.
Om Jordan hade en flickvän, hade jag vetat det.
Okej, visst. Men inte om hon var en hemlig flickvän.
Vi hade inga hemligheter.
Hon heter Shay. De är båda 12. Det är säkert helt oskyldigt.
Det är bara det att han sover där varenda natt. Varenda natt.
Jag försöker att inte ta det personligt. Jag vet att det inte är på grund av mig.
Och han har utstått så mycket. Det är bara...
Du vill ha hem din pojke.
Ja.
Säg det åt honom.
Du är föräldern. Barn behöver gränser.
Hallå. Du.
Jag ville bara stämma av.
Se till att du är okej med att jag är med i gruppen.
Ja. Som jag sa, vi löser det.
Okej.
Hej. Jag trodde att du redan hade åkt.
Jag tog ett senare flyg så vi kunde äta lunch.
Jag hatar att lämna dig just nu.
- Hej. - Hej. Jag ska låta er två...
Nej, snälla. Går du i gruppen med Steve?
Det här är Amanda. Amanda, det här är min fästmö, Daphne.
Fästmö. Wow. Trevligt att träffas.
Jag beklagar din förlust. Vem du än förlorat.
- Jag vill inte snoka. - Jo.
- Jo, jag kände Brent. - Hon kände Brent.
- Brent, din Brent? - Ja, Amanda och Brent var förlovade.
Var Brent förlovad?
Jag kan inte fatta att du inte har sagt nåt.
Det är rätt konfidentiellt.
Jag hatar splittringen i familjen. Jag kände knappt Brent.
Vi behöver alla läka.
Vill du komma på middag?
Daphne, det är...
Du borde känna Steve. Vi borde känna varandra.
- Vad snällt av dig. - Hur ser lördagen ut?
Lördag funkar.
- Suveränt. - Fantastiskt.
- Det är toppen. Okej. - Ja.
Det här fotot.
EN BÖN FÖR HARLEM
Hela staden har tjusats av den här vackra bilden,
och du har blivit en celebritet.
Det skulle jag inte kalla mig.
Den här bilden togs i First Dominion Church i Harlem,
där presiderande pastor är Eric Turner.
Han är känd för samhällsaktivism och ledarskap.
Ja, bilden togs där.
Och ni har ett förflutet, ett romantiskt sådant?
Abby, det förflutna är det förflutna.
Visst. Vi kan väl tala om morgondagens debatt?
Ingen var bättre på att debattera än din mormor.
Ja.
Jag minns när hon fick Rush Limbaugh att be om ursäkt.
- Hon var en naturkraft. - Vad hoppas du förmedla?
Inte som kongressledamotens barnbarn, utan som dig själv, Adriana Washington?
Det får du se imorgon kväll.
Vad bra.
Ditt ben börjar bli mycket starkare.
Det är så bra. Känns det starkare?
- Ja. - Toppen. Det är så bra.
Du behöver mig inte längre.
Jag menar, självklart finns jag här om du skulle behöva nåt.
Men det är bra att göra saker själv. Vara självständig.
Som att lära sig köra bil när man är gammal nog,
eller klippa gräsmattan, eller...
...sova i sitt eget rum.
Inte för att det är nåt fel med att du sover i Shays rum, tillfälligt.
Men det har gått ett tag, och det är viktigt att umgås med sin familj.
Din morbror John och jag, vi är din familj.
Och om det här ska vara ditt hem, så måste du sova hemma.
Vilket är... här.
I det här huset.
Är det här, typ, avgjort?
Det är det.
Så Lacey läste lagen och du bara accepterade det?
Ja. Jag menar, vad ska jag göra? Jag är 12.
- Blev hon helt "babblig"? - Ja, det blev hon. Hur visste du det?
En gång konfronterade hon mamma angående vindspelen på vår veranda.
Det var ett legitimt klagomål.
Verandan såg ut som ett buddhistiskt tempel.
Men hon blev liksom "babblig". Och hon höll på så här.
Ja, precis så.
Om du fick "babbliga" Lacey, så måste hon mena allvar.
Ja. Jag tror hon gör det.
- Hon är en allvarlig dam. - Ja.
Jag googlade adressen på kvittona.
Det är typ tio kvarter bort från din familjs lägenhet.
Om vi skyndar oss efter skolan på fredag,
- kan vi hinna... - Jag åker inte dit.
Jag har ju sagt att min bror inte hade nån flickvän.
- Okej. Vad är din teori? - Jag vet inte. Jag har ingen.
Det här är mitt liv, inte ditt.
Varför är du så besatt av mitt liv? Varje liten detalj av det.
Vet du vad? Jag försökte hjälpa dig.
- Jag menade inte... - Jag måste träna.
- Shay, jag menade inte... - Allvarligt. Gå!
- Jag är så glad att du ringde. - Ja.
Det känns bra att njuta en underbar lunch
med min vackra dotter.
Hur var det i LA?
Okej.
Det finns finansiella saker jag måste lösa,
som jag vill tala med dig om, vid nåt tillfälle.
Är allt okej?
Det är okej. Det är lugnt. Inget att oroa sig för.
- Jag jobbar fortfarande på det. - Okej.
Jag vill inte tänka på det nu. Jag vill njuta av den här stunden med dig.
Ja, det är precis det jag har tänkt på på sistone.
Att man... måste ignorera allt skitsnack, och liksom bara leva sitt liv. Du vet?
- Jag håller med. - Ja.
- Skål för fler luncher ihop. - Ja.
Så, jag har funderat lite,
och jag är rätt säker på att jag vill resa.
- Det älskar jag. Jag också. - Ja.
- Din far skulle älska det. - Jag vet.
Kanske du och jag, bara vi två, kunde ta den där Alaskakryssningen.
Definitivt, så småningom. Absolut.
Men... Det var faktiskt... inte det jag...
Jag tänkte att jag ska hoppa av skolan och resa på egen hand.
Varsågod.
- Tack. Titta bara... Underbart. - Ja.
Wagyu-köttet.
Skulle du hoppa av skolan?
- Ja. - När?
Typ nu. Så snart som möjligt.
- Och vilken... Vart skulle du åka? - Världen runt. Överallt.
Men, gumman, du har kämpat hela livet för att gå på Barnard.
Ja, jag vet. Precis.
Det är sånt snack jag menar. Fattar du?
Jag tänkte på det häromdagen,
och mitt tidigaste minne är när du tvingade mig att öva
inför min förskoleintervju.
- Det gjorde jag inte alls. - Jo.
Jag tror, att det var för att du var så blyg,
- och jag ville att du skulle imponera... - Ja.
- ...för jag visste att du... - Mamma, det var förskolan.
Och det tog aldrig slut.
Det var fritidsaktiviteter, förberedelser inför prov, collegetränare.
Jag har gjort audition hela livet. Jag har aldrig riktigt levt.
Jag har blivit en sån collegestudent. Jag bara jagar A:n. Jag lär mig fan inget.
Jag kommer bli olycklig på jobbet och fast i ett dåligt äktenskap.
Jag vill slippa ifrån grottekvarnen, nu.
Okej, gumman. Men det gäller ditt liv.
Det gäller din framtid.
Din far arbetade så hårt för att ge dig en utbildning,
och jag tänker göra likadant, oavsett vad som krävs.
- Jag vill att du ska få din utbildning. - Om pappa vore här, skulle han stötta mig.
Det var lite väl.
Din far kunde aldrig neka dig nåt.
- Nån var tvungen att vara förälder. - Ja, för han trodde på mig.
Jag tror också på dig.
Jag gick aldrig på college. Det är det jag ångrar mest.
- Jag önskar dig bättre. - Då kan du gå på college.
Jag skulle vilja att du går klart den här terminen...
Jag vet inte hur, mamma.
Jag kan inte tänka. Jag kan inte sova. Jag är som bortdomnad.
Mina vänner har ingen aning om vad jag går igenom.
Jag önskar jag kunde vara som du.
Jag önskar att jag kunde kliva upp och sminka mig
och bara fortsätta leva som om inget hänt, men jag kan inte, okej? Jag kan inte.
Jag måste göra det här. Jag ska resa, och jag behöver ditt stöd.
Jag tycker inte att jag bara kliver upp, sminkar mig och fortsätter som vanligt.
Förlåt. Jag menade inte så.
Det var så du sa, och det var sårande. Säg inte så igen, är du snäll.
Okej.
Jag tror det här är ett misstag.
Jag tror inte att det är det rätta,
men jag älskar dig och stöttar dig, oavsett vad du beslutar.
GODNATT DUMMER
Du.
Varför är du inte hos Shay?
Moster Lacey sa att jag inte fick sova över mer.
Jaha, okej.
Varför är du vaken?
Ibland känns det som om kraschen fortfarande pågår på fältet.
Och att det... Det kommer aldrig sluta brinna.
Ja, då blir det svårt att sova.
Du vet väl att det inte är så? De har rensat området. Det är bara ett fält nu.
Jag vet inte. Det kanske låter galet,
men jag skulle kunna åka till Colorado,
och ta bilder av fältet, så du kan se att det inte finns nåt där.
Skulle det hjälpa?
Skulle du göra det?
Självklart.
Jag stöttar dig.
- Hur hittade du mig? - Becks har tränat mig väl.
Jag har blivit expert på kurragömma. Varsågod.
- Tack. - Inga problem.
Wow.
Så du har aldrig gift dig?
Har du aldrig haft nån i ditt liv?
Jo, men det höll inte.
Vad tråkigt.
Och du var med prästen?
Det är slut.
- Jag förstår. - Ja.
Tja, du borde försöka vila. Imorgon är en stor dag.
- Ja, vill du byta plats med mig? - Folk skulle nog märka det.
- Du kommer klara det fint. - Förmodligen.
- Du var väldigt imponerande imorse. - Du hörde Abby.
Folk ser mig bara som kongressledamot Washingtons barnbarn.
Och?
Jag vet inte hur jag ska få dem att tänka annorlunda.
Jag bara fejkar mig igenom allt det här.
Det låter som om du är en bra politiker.
Okej, jag är ingen politiker.
Det är jag inte. Den här chansen bara föll i mitt knä.
Jag har inte förtjänat den.
Inte som hon gjorde.
- Jag vill inte göra henne besviken. - Vänta.
Det kommer aldrig ske.
- Nja... - Du är extraordinär.
Förlåt.
Du lär veta vad du ska säga.
Ska du till Colorado?
Idag?
- För att fota ett fält? - Ja.
Vad är det jag missar, John? Även om vi hade råd, så är det vansinne.
Grabben behöver nåt.
Och vi gör inget för att hjälpa honom. Vi bara gömmer hans brev,
och jag är trött på att bordlägga det.
- Jag vill hjälpa honom. - Okej.
Det här är mitt sätt att hjälpa.
Jag använder intjänade flygmil. De går ut snart ändå.
Jag struntar i flygmilen. Jag försöker bara förstå.
- Bad han dig att åka? - Jag vet inte.
Bad han om att sluta sova över hos Shay?
Säg inte att du gör det här för att du är arg på mig?
Inte alls. Jag bara... Nu vet du var jag står. Okej?
Låt grabben sova där han vill sova. Han kommer hem så småningom.
- Jag håller inte med dig. - Så du slog undan fötterna på honom.
- Frågade du ens vad han tycker? - Han bestämmer inte. Han är 12.
- En av oss måste sätta gränser... - Han är inte vilken grabb som helst.
- Jag vet det, John. - Gör du?
För han sov här en natt,
och började drömma vidriga mardrömmar om kraschen.
Är det mitt fel?
Nej.
Självklart är det inte ditt fel. Jag bara...
Jäklar, det här är så svårt.
Det finns ingen regelbok för sånt här.
Jag måste gå.
Förlåt. Jag bara... Jag är lite förvirrad just nu.
Det menar du inte?
Det är en bra behandling, okej?
Det går jättebra och jag ska göra alla steg,
jag ska gå på fler möten och allt kommer ordna sig, okej?
- Jag kan inte. - Amanda. Snäll... Nej!
Hej, Shay.
Hej, ms Curtis.
Är allt bra?
Jo, kan jag få skjuts idag? Jag har lite ont i benet.
Visst.
Vill du ha skjuts, Shay?
Nej tack, ms Curtis.
Är allt bra mellan dig och Shay?
Ja.
Din morbror berättade om din mardröm.
Jag beklagar.
Om du nånsin vill prata om nåt, eller, du vet...
- Ska du till city idag? - Ja. Jag har gruppterapi.
Vill du att jag ska köpa med mig kakor från matbilen igen,
- eller nåt liknande? - Får jag följa med dig?
- Du har skola. - Ja, men jag vill vara i city idag.
Okej. Jag sjukanmäler dig.
Du kan göra dina läxor medan du väntar på mig.
- Vi hittar nog en plats åt dig. - Kan jag inte få gå till Central Park?
- Edward. - Jag hittar överallt i parken.
Jag gillar bara inte tanken på att du ska vara i parken ensam.
Du sa att jag skulle göra mer saker på egen hand.
Vara självständig.
Snälla?
Okej.
Då så, jag har fått väldigt specifika instruktioner.
Det är bara den här som har fläckar...
Jag vet inte om rött är din färg.
Är de till mig?
Är Adriana här? Jag ville önska henne lycka till.
Nej, hon är inte här.
- Jag kan ge de där till henne. - Du har händerna fulla.
Jag lämnar dem där nere. Jag har nyckel.
Ni två...
Står ni varandra nära?
Jag beklagar din systers bortgång. Jag sörjer också.
Rose så gott som uppfostrade mig.
- Kongressledamot Washington? - Ja.
Lärde mig cykla. Tog hand om mig.
Det låter som om hon var en speciell kvinna.
Det var hon.
- Jag hörde att du åker till Ghana snart. - Ja.
Jag måste återgå till mina affärer.
- Vad är det du gör? - Jag bara...
...driver det största portabla toalettföretaget i hela Västafrika.
- Imponerande. - Ja, tack.
Jag känner några personer i utrikesdepartementet,
jag ringer gärna ett par samtal, för att snabba på processen.
Du är en generös man.
Visst. Man vet aldrig, nån dag kanske jag behöver en bajamaja.
Hur är läget?
Hämtning åt Adriana Washington.
Visst ja, se till att rengöra fläckarna på den här.
Ha en bra dag. Tack.
Ta den här också.
Ska du gå in, eller?
Jag tror inte att jag klarar det idag.
Är allt som det ska?
Nej.
Kan jag göra nåt?
Jag skulle verkligen behöva en drink.
- Här blir bra. - Här?
- Ja. - Okej.
Då ses vi kl 16:30?
- Ja. - Coolt. Jag ska bara markera platsen.
- Okej. - Och du ringer eller sms:ar
- om du behöver nåt, okej? - Okej. Kl 16:30. Uppfattat. Okej.
- Namn? - Adler. Nummer 204.
- Varsågod. Det var så lite. - Okej. Tack.
Kan jag hjälpa till?
Kände du min bror?
- Eddie. - Gjorde du det?
- Mahira, är allt som det ska? - Ja, morbror! Jag städar upp det!
Mahira. Heter du det? Var du hans flickvän?
- Prata tystare. - Var du det?
- Fråga om apelsinerna. - Va?
Apelsinerna är väldigt färska. De kom just.
Jag väljer ut några åt dig.
Jag struntar i apelsiner. Jag vill inte ha dina dumma apelsiner.
Jag ska förklara. Var tyst, okej?
Varför måste jag vara tyst? Varför så många hemligheter?
- Vad fan är det som pågår? - Snälla, håll käften!
Förlåt.
Varför kom du till affären?
- Mahira, är allt bra? - Jag kommer, morbror!
Stick härifrån, Eddie. Okej? Jag menar det.
Eddie, vänta.
Vi har fortfarande några minuter kvar. Nån som nappar?
Jag kan... Jag kan prata idag.
Min make ljög för mig.
Han förlorade jobbet. Han förlorade alla våra pengar. Han sa inget till mig.
Han skämdes väl.
Men det handlar verkligen...
Det handlar inte om pengarna, för jag vet att jag kan...
...lösa det.
Han hade ett annat liv.
Han hade en lägenhet i LA, och...
Jag vet inte vad mer som pågick där.
Vi var tillsammans sen vi var 17.
Wow, 17.
Så jag vet inte hur jag ska komma över allt...
Sorgen...
...och förödmjukelsen.
Och raseriet.
Det är för mycket. Det är fan för mycket. Det är...
Jag förlorade min make. Jag förlorade min bästa vän.
Jag älskar honom fortfarande.
Men det känns som om han stulit mitt liv.
Jag önskar att jag inget visste.
Det går bra. Nästa tisdag är jag tillgänglig.
Du, jag får ringa tillbaka till dig.
Kom in.
Tack för blommorna. De är vackra.
Det var så lite.
Du, angående häromdagen, det här är en känslosam tid.
Jag var sårbar och det var skönt att se dig.
Men jag vill inte att du får fel uppfattning.
För det kommer inte att ske.
- Uppfattat. - Coolt.
Så, du kom hela vägen hit,
nittio minuter innan du står på scenen för ditt livs största kväll,
för att säga att du inte vill kyssa mig igen?
Kicka röv ikväll, Dri.
Ja, tack.
Dee Dee. Jag bara...
- Det du just sa var modigt. - Gud. Har mitt smink runnit?
- Nej. - Jag borde inte daggråta i min ålder.
- Nej, du ser fantastisk ut. - Jösses.
Hur gick lunchen med Zoe?
Den var ljuvlig.
- Bra. - Tack för att du frågar.
Hur som, jag har tid för ultraljud snart.
- Ska du få se bebisen? - Ja, men det är anatomiundersökningen.
Den läskiga undersökningen.
- Du vet, när de kollar hjärtat... - Ja.
...och skelettet. Min inneboende skulle komma
men hon blev inringd till ett arbetspass i sista sekunden.
Och jag vet att du säkert är upptagen.
- Men jag ville bara... - Ja.
- ...slänga ut frågan. - Ja. Jag är ledsen.
Jag bara...
Jag är ledsen, Linda. Jag kan bara inte vara din mamma.
- Herregud. Förlåt. Nej. - Och jag... Jag menar inte att det är det
- du var... - Ja, jag...
- För mig känns det bara... - Nej, det är... ingen fara alls.
Tänk inte... Tänk inte ens på det, helt ärligt.
- Okej. Jag menar, förlåt. - Nej.
Du kommer klara det bra. Och barnet kommer att må bra.
Tack.
ÖL OCH WHISKYSHOT ALLTID 8 DOLLAR
FRÅGESPORT VARJE ONSDAG PRIS I KONTANTER
- Vad önskas? - En Coors Light.
- Får jag ställa en fråga? - Kör.
Vet du var det där planet kraschade för några månader sen?
Det från New York.
Nej. Tyvärr.
Tack.
Ni vet väl hur man hittar till kraschplatsen, va?
Är du en poddare?
En poddare... Nej.
Jag är här för en väns räkning.
Vad sägs om att respektera oss och de döda?
Vi har haft hundratals personer här, och det finns inget att se. Åk hem.
Ja. Förlåt.
Varför vill du dit?
Min systerson överlevde kraschen.
Jag kan visa dig.
Kom.
Du kan inte ta dig dit i den där. Det är... Åk med mig.
Kom nu.
- Så du är förlovad? - Det är jag.
Och du slipper äta middag med oss.
- Hon vill bara hjälpa till. - Ja, hon är underbar.
Gratulerar.
- Du ser säkert fram emot bröllopet. - Jag... Ja, jag...
Jag är ju inte bruden, så...
Allt planerande gör mig galen.
Men, du vet, min mamma gillar det.
Det gör henne gott efter allt hon gått igenom.
- Vad? Säg det. - Inget.
Allt det här, från det Brent har berättat om dig, stämmer på pricken.
På... Vad menar du med det?
Jag vet inte. Du vet, favoritsonen, mammas pojke,
gör-allt-för-att-glädja-dina-föräldrar.
Så är det inte. Det är inte därför jag gifter mig.
- Om så vore, hade det varit nobelt. - Men så är det inte.
Okej. Förlåt.
Du då?
Hur mår du?
Inte jättebra, skulle jag säga.
Ja.
Inte jag heller.
Vad hade hänt tidigare?
NTSB hittade den här i vraket.
- Det är... - Min förlovningsring.
Brent och jag hade ett jättegräl samma dag som jag körde honom till flygplatsen.
Jag var riktigt jävla grym.
Det var säkert inte så farligt.
Du förstår inte. Jag sa... så många saker.
Och han ville bara att jag skulle bära ringen tills han kom tillbaka.
Alla säger vi dumma saker.
Ja, men jag bröt förlovningen.
Jag gjorde slut med honom.
Sen dog den jäveln.
Han gillade att få sista ordet.
- Håll käften. - Den skitstöveln.
Vad?
Bara... Du har hans ögon.
Nästa fråga är till ms Washington.
Tomás säger att han har bott i Harlem de senaste 40 åren,
och hans värd försöker vräka honom.
Nu när områdets status höjs mer och mer,
vad tänker du göra åt de stigande hyreskostnaderna?
Tack...
...låt mig börja med att tacka Tomás för frågan.
Jag har sett många grannar tvingas bort,
så det här är en fråga jag brinner för, därför att...
Det krävs mer än passion för att få saker utförda.
Som fastighetsutvecklare,
vet jag vad Tomás borde göra.
Jag har faktiskt stor erfarenhet av bostadsfrågor.
Med all respekt, min motståndare var assistent.
Hon har aldrig haft nåt annat jobb.
Det enda hon har erfarenhet av är att svara i telefonen.
- Vi håller oss till reglerna. - Jag, däremot,
var kongressledamot Washingtons stabschef i 14 år.
Hon har rätt.
Jag svarade i telefoner.
Och jag gjorde det jävligt bra.
Och det är sant.
Min mormor anställde mig direkt efter college och gav mig tak över huvudet.
Det innebär att jag under hela mitt liv har sett, från första parkett,
hur man ivrar för det här distriktet. Varje morgon kl 05:00,
tvingade hon upp mig för att agera bollplank, vare sig jag ville eller ej.
Ni vill inte se mig innan morgonkaffet.
Ja, på papper var jag bara en assistent.
Men jag lärde mig av den bästa.
Och jag uppfostrades av kvinnan ni valde i 36 år i rad i Harlem,
där hon också växte upp. Hon lärde mig att kämpa för er.
Hon lärde mig att stå upp för det som är rätt,
och som hon sa: "Få skiten gjord."
Min mormor gjorde det möjligt för mig att stå här idag.
Ingen annan på den här scenen är lika engagerad i
att låta hennes arv leva vidare än jag.
Tack.
Är du okej?
Alla de där liven...
Alla de där människorna, de bara föll ner.
Om jag ber en bön, skulle du be med mig?
Jag är inte så religiös.
Inte jag heller. Jag vet bara inte hur man börjar.
Fader vår, som är i himmelen...
- ...helgat varde ditt namn. - Varde ditt namn.
- Tillkomme ditt rike. - Tillkomme ditt rike.
Ske din vilja.
Såsom i himmelen så ock på jorden.
Vårt dagliga bröd giv oss idag,
och förlåt oss våra skulder.
Såsom ock vi förlåta dem oss skyldiga äro.
Och inled oss icke i frestelse,
utan fräls oss ifrån ondo.
Ty riket är ditt...
...och makten och härligheten i evighet.
Amen.
Hej!
Hur var din dag?
Blev du nånsin arg på min mamma?
Hela tiden.
Ja, just nu, är jag bara...
...riktigt arg på Jordan.
Jag är bara...
Jag är bara arg på honom.
Du kan vara arg på Jordan men ändå älska honom samtidigt.
Du kan känna båda de känslorna samtidigt.
Jag vet att jag gör det.
Tack.
Jag tror att skälet till varför jag ville sova hos Shay,
är för att i hela mitt liv, har jag delat rum med Jordan.
Jag bara...
Jag ville vara nära ett annat barn.
Jag ville inte göra dig upprörd.
Edward.
Du kan sova var fan du vill sova.
Okej?
Tack.
Stanna hos mig, kompis.
Jag gör läxor.
Varför sms:ade du bilden på båten?
Det är nåt jag gör ibland.
Min familj ägde en båt.
Man måste vara medlem i klubben.
Jag visste inte om den skulle finnas där efter det som hände.
Men det var den.
Det förklarar en del.
Jag gick till 405 Central Park West.
Åh, fan, träffade du henne?
- Fånga. - Vad fan, Edward?
Titta.
M.O.P. KL10:00. IMORGON
Berätta allt.
Hennes morbror var där och hon blev arg när jag var i affären.
- Så klart. - Så hon puttade ut mig och sen...
- Hon gjorde vad? - Ja, sen blev jag jättearg på henne.
Undertexter: Victoria Heaps