Деякі фото гнітючі,
але якщо побачите речі, які належали вам чи вашому близькому,
то кажіть, і ми організуємо доставку з НРБТ у Вашингтоні.
ОПИС: КАБЛУЧКА КОЛІР: СРІБНИЙ/СИНІЙ
Ні.
- Збережи до мого повернення. - Я за тебе не вийду.
- Я не можу. - Амандо, прошу тебе.
Це моє.
ЗА МОТИВАМИ РОМАНУ ЕНН НАПОЛІТАНО
МИЛИЙ ЕДВАРДЕ
- Міняю пудинг на кукурудзяні палички. - Ага, аякже.
Акуратніше.
Попустися. Колір однаковий.
Не зневажай куртку.
Не я ж залишила в ній жменю сміття.
По правді, твій брат був барахольник ще той.
Але в цукерках він шарив.
А це що?
Брат малював?
Та ні.
Без дівчини не обійшлося.
Поклади назад. Серйозно, поклади. Це не твоє.
- Боже. Все сходиться. - Що?
Художниця - загадкова дівчина,
вона була пов'язана з твоїм братом. Тісно пов'язана.
Ти ненормальна.
Вони всі з однієї крамниці.
«Делікатеси та сік у Центральному парку. Сентрал-Парк-Вест, 405».
- Брат скуповувався там? - Ні.
А чому в нього купа чеків звідти
з кривульками Загадкової?
Загадкова зустрічалася з твоїм братом. Сто пудів. Справу закрито.
Паличку?
У Джордана не було дівчини.
Ні, була.
Ні, не було.
А хто ще міг тебе переслідувати і дати висушену голову?
Переслідувачка?
Ці чеки були в куртці твого брата.
Якби в Джордана була дівчина, я б знав.
Якщо вона була таємна, то не знав би.
У нас не було таємниць.
Її звати Шей. Їм обом по 12 років. Це абсолютно невинна дружба.
Просто він там залишається щоночі. Кожнісіньку ніч.
Я намагаюся не брати близько до серця. Я розумію, що це не через мене. Я знаю.
Він так багато пережив. Просто...
Хлопчик має бути вдома.
Так.
То скажи йому.
Ти - мати. Дітей треба обмежувати.
Гей.
Я хотів перепитати.
Чи ти так само не проти, щоб я ходив на групу.
Так. Я ж казала, розберемося.
Добре.
Привіт. Я думав, ти вже поїхала.
Я взяла квиток на пізніший рейс, щоб ми пообідали.
Не хочу тебе зараз покидати.
- Привіт. - Привіт. Тоді я вас...
Будь ласка, не йдіть. Ви в одній групі зі Стівом?
Це Аманда. Амандо, це моя наречена, Дафні.
Наречена. Ух ти. Дуже приємно познайомитися.
Дуже співчуваю вашій втраті. Не знаю, хто у вас загинув.
- Не хочу лізти. - Так.
- Я знала Брента. - Вона знала Брента.
Твого Брента?
Так, Аманда з Брентом були заручені.
Брент був заручений?
Як це так, що ти мені не сказав?
Думаю, це конфіденційно.
Терпіти не можу дистанцію між родичами. Я майже не знала Брента.
Нам треба зцілюватися.
Повечеряєте з нами?
Дафні, це...
Познайомитеся зі Стівом. І зі мною.
- Це так люб'язно. - Як вам вечір суботи?
Субота годиться.
- Прекрасно. - Фантастика.
- Це чудово. Ходімо. Все. - Так.
Цей знімок.
МОЛИТВА ЗА ГАРЛЕМ
Краса цього зображення зачарувала все місто,
і ви стали неабиякою знаменитістю.
Я б себе так не назвала.
Це фото зробили в Першій церкві домініону в Гарлемі,
де править панотець Ерік Тернер.
ЕББІ ФІЛЛІП
Це відомий активіст і лідер громади.
Так, фото звідти.
У вас із ним у минулому був роман?
Еббі, минуле - це минуле.
Логічно. Поговорімо про завтрашні дебати.
На стадії дебатів ніхто не міг перевершити вашу бабусю.
Так.
І досі пам'ятаю, як вона змусила Раша Лімбо просити вибачення.
Вона була нестримна.
А що ви сподіваєтеся донести?
Не як онука конгресвумен, а як ви, Адріана Вашингтон?
А ви самі побачите. Завтра ввечері.
Молодець.
Нога вже потроху міцнішає.
Як добре. А відчуваєш, що вона міцніша?
- Так. - Супер. Дуже добре.
Я тобі вже не потрібна.
Авжеж, я поряд, якщо все-таки щось знадобиться.
Але добре все робити самостійно. Бути незалежним.
Навчитися водити машину, коли підростеш,
чи стригти газон, чи...
спати у себе в кімнаті.
Я не кажу, що спати в кімнаті Шей - це погано, якщо тимчасово.
Але минуло вже багато часу, і важливо бути з сім'єю.
А ми з дядьком Джоном - твоя сім'я.
І якщо тут буде твій дім, то спати треба вдома, розумієш?
Тобто... тут.
У цьому будинку.
А це вже, типу, вирішено?
Так.
Лейсі встановила правило, а ти просто погодився?
Ага. А що ще лишається? Мені 12.
А вона мимрила?
Так. Мимрила. А як ти знаєш?
Якось вона висловила «фе» мамі через дзвіночки в нас на ґанку.
Цілком законна скарга.
У нас там наче буддійський храм був.
Але вона мимрила. І так руками робила.
Ага, точно.
Ну, коли Лейсі мимрить, то вона дуже серйозно настроєна.
Я думаю, так і є.
Вона дама серйозна.
Так.
Я поґуґлила адресу на тих чеках.
Це, типу, за десять кварталів від вашої сімейної квартири.
Якщо в п'ятницю відпросимося з уроків раніше,
- встигнемо до... - Я туди не поїду.
Я вже казав. У брата не було дівчини.
- Ну добре. А яка твоя гіпотеза? - Не знаю. У мене її нема.
Це моє життя, не твоє.
Чого ти зациклилася на моєму житті? Докопуєшся до дрібниць.
Знаєш що? Я хотіла допомогти.
- Я не... - У мене тренування.
- Шей, я не хотів... - Я серйозно. Вали!
- Я така рада, що ти подзвонила. - Так.
Так приємно вибратися на прекрасний обід
з прекрасною дочкою.
То як там в Л.А.?
Добре.
Є деякі фінансові питання, які я маю владнати
і які нам рано чи пізно треба буде обговорити.
Усе гаразд?
Усе нормально. Добре. Нема про що турбуватися.
- Я це ще залагоджую. - Добре.
Але не хочу про це думати. Хочу насолоджуватися моментом з тобою.
Так, це, типу, саме те, про що я тепер думаю.
Типу... Треба просто, ну, ігнорувати всю фігню
і просто жити життя. Розумієш?
- Я згодна. - Ага.
- За те, щоб частіше обідати разом. - Так.
Я тут подумала
і зрозуміла, що хочу подорожувати.
- Як прекрасно. Я теж. - Так.
- Тато був би радий за нас. - Я знаю.
Може, ми з тобою разом, удвох,
поїдемо в круїз навколо Аляски.
Однозначно, так, колись. Обов'язково.
Але... Ні, взагалі-то це... не те, про що я...
Я думаю, щоб покинути навчання й подорожувати наодинці.
Ваші страви.
- Дякую. Ти глянь, яке... Розкішно. - Так.
Це ваґю.
Ти хочеш покинути навчання?
- Так. - Коли?
Зараз. Якнайскоріше.
А як... Куди поїдеш?
Довкола світу. В усі країни.
Донечко, ти все життя вчилася, щоб потрапити в Барнард.
Так. Я знаю. Саме так.
Це та фігня, про яку я говорю.
Розумієш?
Я тут пригадувала днями,
і мій найперший спогад - про те, як ти змусила мене репетирувати
перед співбесідою в дитсадочок.
- Я не змушувала. - Ага.
Я думаю, це тому, що ти була дуже сором'язлива,
- а я... хотіла, щоб ти сяяла... - Так.
- ...бо я знала, що ти... - Але, мамо, то був... дитсадок.
А далі не було кінця-краю.
Позакласні заняття, підготовка до вступу в коледж, репетитори.
Я постійно проходила кастинг на життя і не жила нормально.
А в коледжі я стала такою.
Заробляю бали. Ніхріна не вчуся.
На роботі я буду нещасна, задихатимусь у шлюбі.
Тому я хочу зіскочити з білчиного колеса. Негайно.
Добре, доню. Але це твоє життя.
Твоє майбутнє.
І тато невтомно працював, щоб ти здобула освіту,
і я планую робити так само, за всяку ціну.
Рибко, я хочу, щоб ти мала освіту.
Якби тато був живий, він би мене підтримав.
Прекрасно.
Тато ніколи тобі не відмовляв.
- Але хтось мусив виховувати. - Бо він вірив у мене.
Я теж у тебе вірю.
Я не вчилася в коледжі. Найбільше про це шкодую.
- Для тебе я хочу кращого. - То йди і вчися.
Я хочу, щоб ти закінчила цей семестр...
Мамо, я не знаю, як його закінчити.
Я не можу ні думати, ні спати. Я... я заціпеніла.
Друзі гадки не мають, що я переживаю. Я...
Якби ж я могла бути, як ти.
Я шкодую, що не можу вранці встати, нафарбуватися
і жити, наче нічого не сталося. Але я не можу. Я не можу.
Мені це потрібно. Я подамся в мандри, і мені треба, щоб ти мене підтримала.
Я не думаю, що просто фарбуюся і пурхаю по життю.
Вибач. Я не хотіла.
Ти так сказала, і мені було боляче.
Більше такого не кажи.
Добре.
Я думаю, це помилка.
По-моєму, це неправильно.
Але я тебе люблю й підтримаю, хоч би що ти вирішила.
ШЕЙ
ДОБРАНІЧ ДУРКО
Йо.
А чому ти не в Шей?
Тітка Лейсі заборонила ночувати не вдома.
А, точно.
А чому не лягаєш?
Інколи мені здається, ніби уламки літака й досі на тому полі.
І вони... ніколи не перестануть горіти.
Тоді зрозуміло.
Але ж ти знаєш, що там нічого нема? Усе поприбирали. Тепер це просто поле.
Не знаю. Може, це маячня,
але якби, наприклад, я поїхав у Колорадо
і там пофотографував те поле,
і ти побачив, що воно чисте.
Тобі полегшає?
А ти б поїхав?
Авжеж.
Я тебе підтримую.
Як ти мене знайшов?
Бекс мене добре натренувала.
Я вже профі у грі в хованки. На.
- Дякую. - Нема за що.
Ого.
То ти не був одружений?
Ніколи ні з ким не жив?
Було. Але не склалося.
Мені шкода.
А в тебе був священник?
Усе скінчено.
- Ясно. - Так.
Що ж, відпочивай. Завтра важливий день.
Хочеш піти замість мене?
Я думаю, люди помітять.
- Ти шикарно виступиш. - Можливо.
Вранці ти говорила дуже виразно.
Ти чув Еббі.
Для людей я просто онука конгресвумен Вашингтон.
То й що?
І я не знаю, як їх переконати в чомусь іншому.
Я просто всю дорогу клею дурня.
Тобто ти хороший політик.
Я не політик.
Правда. Мені фактично подарували цю можливість.
Я її не заслужила.
Не так, як вона колись.
- Я просто не хочу її розчарувати. - Ну, ну, ну.
Цього не станеться.
- Ну... - Ти надзвичайна.
Вибач.
ПРЕП. ЕРІК ТЕРНЕР, МОБІЛЬНИЙ
Ти знайдеш слова.
- Ти їдеш у Колорадо? - Ага.
Сьогодні?
- Щоб сфотографувати поле? - Так.
Джон, я чогось не розумію? Це маячня, навіть якби ми могли це собі дозволити.
Це потрібно малому.
А ми ніяк йому не помагаємо. Лише ховаємо від нього листи,
і я, наприклад, задовбався відкладати.
- Я хочу йому допомогти. - Добре.
Так я йому допомагаю.
Я використаю накопичені милі. Все одно вони обнуляться.
Мені байдуже до миль. Я намагаюся зрозуміти.
- Він тебе просив? - Не знаю.
А тебе він просив забороняти ночувати в Шей?
Не кажи, що тобою керує гнів на мене.
Ні. Я просто... Ти знаєш, що я про це думаю. Так?
Хай малий ночує там, де хоче. Однаково зрештою прийде додому.
А я з тобою не згодна.
І тому забрала в нього щось важливе.
А це... Ти хоч спитала, що він думає?
Це не йому вирішувати. Йому 12.
- Хтось із нас має встановити межі. - Він не просто якийсь малий.
- Джон, я це знаю. - Знаєш?
Бо він тут ночував одну ніч,
і йому вже сняться жахіття про розбитий літак.
То це я винна?
Ні.
Авжеж, не ти винна. Просто я...
Чорт, як же це важко.
Підручника про це немає.
Мені пора.
Вибач. Просто я... трохи сам не свій.
Та не те слово.
Це хороша програма.
Дуже хороша, я пройду всі кроки,
частіше ходитиму на зустрічі, і все буде добре.
- Я не можу. - Амандо. Будь... Ні!
Привіт, Шей.
Привіт, місіс Кертіс.
Усе в порядку?
То підвезеш мене? Щось ноги болять.
Авжеж.
Шей, тебе підкинути?
Ні, місіс Кертіс, дякую.
РІВЕРВ'Ю, СЕРЕДНЯ ТА СТАРША ШКОЛА
У вас із Шей усе добре?
Так.
Дядько розповів про твій кошмарний сон.
Мені дуже жаль.
Якщо захочеш про щось поговорити чи, ну...
- Ти сьогодні поїдеш у місто? - Так. У мене група.
Привезти тобі печива з того фургона
- чи щось таке? - А можна з тобою?
У тебе уроки.
Я дуже хочу сьогодні поїхати в місто.
Добре. Я скажу, що ти захворів.
Можеш поробити домашку, поки мене чекатимеш.
- Ми знайдемо тобі куточок. - А можна я піду в Центральний парк?
- Едварде. - Я його знаю як свої п'ять пальців.
Мені дуже не подобається, що ти будеш у парку сам.
Ти казала, що я повинен стати самостійнішим.
Бути незалежним.
Будь ласка.
Добре.
Мені дали дуже чіткі інструкції.
Вивести плями лише з цього...
Не знаю, чи вам личить червоний.
Це мені?
Адріана вдома? Я прийшов побажати їй успіху.
Ні, її немає.
- Я їй передам. - У вас руки зайняті.
Я залишу їх унизу. У мене свій ключ.
Ви з нею...
Ви близькі?
Співчуваю вам, ви втратили сестру. У мене теж горе.
Роуз мене виховала.
- Конгресвумен Вашингтон? - Так.
Навчала кататися на велику. Гляділа мене.
Схоже, це була особлива жінка.
Саме так.
- Чув, ви скоро повертаєтеся в Гану. - Так.
Треба, бо в мене там бізнес.
- А що за бізнес? - Та я...
У мене найбільша компанія з продажу біотуалетів у Західній Африці.
- Це неабищо. - Так, дякую.
Я маю знайомих у Держдепартаменті.
Охоче зроблю кілька дзвінків, прискоримо процес.
- Ви такий великодушний. - Авжеж.
Може, колись і мені знадобиться біотуалет.
Добрий день.
Замовлення Адріани Вашингтон.
Так, обов'язково виведіть на цьому плями.
Гарного дня. Дякую.
І це візьміть.
Ти заходиш чи як?
Сьогодні нема сил.
Усе нормально?
Ні.
Я можу допомогти?
Я б не відмовилася випити.
- Ну, десь отут. - Тут?
- Так. - Добре.
То що, зустрінемось о 16:30?
- Так. - Круто. Я поставлю мітку.
- Добре. - А ти набирай чи пиши,
якщо буде щось потрібно. Згода?
Так. Пів на п'яту. Зрозумів.
- Прізвище? - Адлер. Номер 204.
- Прошу. Нема за що. - Добре. Дякую.
Допомогти?
Ти знала мого брата?
- Едді. - Знала?
Магіро, там усе добре?
Так, дядьку! Я приберу!
Магіра. Так тебе звати? Що, ти була його дівчина?
- Тихіше говори. - Була?
- Спитай про апельсини. - Що?
Апельсини дуже свіжі. Щойно привезли.
Я вам наберу.
Я не хочу апельсинів. Не треба мені дурних апельсинів.
Я поясню. Тільки тихо.
Чого це я маю бути тихо? Що за секрети такі?
- Що це взагалі таке? - Будь ласка, заткнися!
Вибач.
Нащо ти приходила в супермаркет?
- Магіро, все гаразд? - Іду, дядьку!
Іди звідси, Едді. Я серйозно.
Едді, стій.
У нас ще є кілька хвилин. Хтось хоче висловитися?
Я... я сьогодні скажу.
Чоловік мені брехав.
Він втратив роботу. Усі наші гроші. Нічого мені не казав.
Мабуть, йому було соромно.
Але тут насправді...
річ не в грошах, бо я знаю, що можу...
це владнати.
Він вів подвійне життя.
Мав квартиру в Лос-Анджелесі та...
Я не знаю, що там ще в нього було.
Ми були разом з сімнадцяти років.
Ого, з сімнадцяти.
Тому я не знаю, як це все поєднати, ви розу...
Це горе...
і це приниження.
І лють.
Це забагато. Забагато, матері його! Це...
Я втратила чоловіка. Найкращого друга.
Я й досі в нього закохана.
Але таке враження, що він украв у мене життя.
Як би я хотіла нічого не знати.
Я не хотіла б знати.
Так, можна. У вівторок я вільний.
Чекайте, я вам передзвоню.
Заходь.
Дякую за квіти. Дуже гарні.
Будь ласка.
Слухай, про той день...
я зараз на емоціях.
Була вразлива і рада тебе побачити.
Але не хочу, щоб ти хибно зрозумів.
Бо нічого не буде.
- Ясно. - Супер.
То ти приїхала аж сюди,
за півтори години до виходу на сцену в найважливіший вечір у житті,
щоб сказати, що більше ніколи мене не поцілуєш?
Ага.
Порви їх там, Дрі.
Так, дякую.
Ді Ді. Я лише...
- Ти так сміливо говорила. - Боже. У мене туш розпливлася?
- Ні. - У моєму віці не можна плакати вдень.
- От уже. - Ні, ти дуже гарна.
Як ваш обід із Зої?
Приємно посиділи.
- Чудово. - Дякую, що спитала.
А я тут записалася на УЗД, скоро піду.
- Ти побачиш малюка? - Так, але це оцінка анатомії.
- Це страшнувате УЗД. - Ага.
- Там перевіряють серце... - Так.
...кісточки. Зі мною мала піти сусідка,
але її раптово викликали на зміну.
А ти, мабуть, дуже зайнята.
- Але я подумала... - Так.
- ...а раптом? - Так. Вибач.
Просто я...
Пробач, Ліндо. Я не можу бути тобі мамою.
- Боже. Вибач. Ні. - Але я не... не маю на увазі, що це
- те, що тобі... - Так, я...
- Таке відчуття... Ну... - Нічого страшного.
Ти навіть... не думай про це. Серйозно.
- Добре. Тобто вибач. - Ні.
Але в тебе все буде чудово. І в дитинки твоєї теж.
Дякую.
ПИВО, ВІСКІ ШОТИ ПО ВІСІМ ДОЛАРІВ
ЩОСЕРЕДИ - ВІКТОРИНА ГРОШОВИЙ ПРИЗ
- Що будете? - «Курз Лайт».
- А можна спитати? - Питайте.
Ви знаєте, де кілька місяців тому впав літак?
Той, з Нью-Йорка.
Ні. Вибачте.
Дякую.
Хлопці, не підкажете, як знайти місце падіння літака?
Ви подкастер?
Подкаст... Ні.
Я приїхав заради друга.
А можна трохи поваги до нас і загиблих?
Сюди сотні людей приїжджають,
а дивитися там нема на що. Їдьте додому.
Так. Вибачте.
А навіщо вам туди?
Племінник вижив у тій катастрофі.
Я покажу.
Покажу.
Ходімо.
Знаєте, на цьому туди не доїдете. Це... Їдьте зі мною.
Сідайте.
- То ти заручений? - Так.
А ти не мусиш з нами вечеряти.
- Вона хоче допомогти. - Так, вона чудова.
Поздоровляю.
- Певно, вже чекаєш весілля. - Я... Так, я...
Ну, тобто я не наречена, тож...
Планування доводить мене до сказу.
Але, ти знаєш, мама активно за нього взялася.
Їй корисно, після всього, що вона пережила.
- Що? Кажи. - Нічого.
Судячи з того, що Брент про тебе розказував, усе це - у твоєму стилі.
У... І що б це могло означати?
Не знаю. Ну, золота дитина, мамин синочок,
дуже старається догоджати батькам.
Це не для того. Я не тому одружуюся.
А якби й тому, це по-своєму благородно.
Не тому.
Добре. Вибач.
А ти сама?
Як тримаєшся?
Я б сказала, що не дуже добре.
Так.
Я теж.
А що тебе вибило з колії?
Рада з безпеки на транспорті знайшла серед уламків оце.
- Це... - Каблучка на заручини.
Ми з Брентом погризлися того дня, коли я відвезла його в аеропорт.
Сука, я була з ним така жорстока.
Я певен, ти перебільшуєш.
Ти не розумієш. Я там... такого наговорила.
А він хотів, щоб я носила цю каблучку до його повернення.
Усі ми часом верземо люту хрінь.
Але я все обрубала.
Я порвала з ним.
І він, бляха, загинув.
Любив, щоб останнє слово було за ним.
- Перестань. - Засранець.
Що?
Просто... у тебе його очі.
Наступне запитання - до міс Вашингтон.
Томас каже, що живе в Гарлемі вже 40 років,
а власник житла хоче його виселити.
Район дедалі більше облагороджують.
Що ви плануєте робити зі зростанням цін на оренду?
Дякую...
і Томасу дякую за слушне запитання.
Багатьох наших сусідів витурили,
тому я дуже переймаюся цією проблемою, бо...
У роботі перейматися недостатньо.
Як забудовник,
я точно знаю, що робити Томасу.
Власне, я маю великий досвід із житлом.
З усією повагою, моя опонентка була помічницею.
Іншої роботи вона ніколи в житті не мала.
Відповідати на дзвінки - от і весь її досвід.
- Дотримуймося правил. - А от я
чотирнадцять років керувала штабом конгресвумен Вашингтон.
Вона має рацію.
Я сиділа на телефоні.
І збіса добре відповідала.
І це правда.
Бабуся взяла мене на роботу після коледжу, прихистила.
Але це означає, що все життя я бачила цю роботу зблизька
і знаю, як захищати цей район.
Щодня о п'ятій ранку
вона піднімала мене з ліжка, щоб поділитися ідеями і спитати думки.
А мене до кави краще не бачити.
Тож так, на папері я була проста помічниця.
Але я навчалася в найкращої.
І виховала мене жінка, яку ви 36 років поспіль обирали в Гарлемі,
де вона теж росла.
Вона навчила мене боротися за вас.
Навчила відстоювати правильні речі
і, як вона казала, «розгрібати лайно».
Бабуся торувала шлях, тому я сьогодні стою на цій сцені.
І тут немає нікого, рішучіше настроєного
продовжити справу її життя, ніж я.
Дякую.
Як ви?
Стільки людей...
Усі ті люди просто впали.
Якщо я помолюся, ви... помолитеся зі мною?
Я не дуже релігійний.
Так, я теж. Просто не знаю, як почати.
Отче наш, що єси на небесах...
- нехай святиться Ім'я Твоє. - Ім'я Твоє.
- Нехай прийде Царство Твоє. - Царство.
Нехай буде воля Твоя.
Як на небі, так і на землі.
Хліба нашого насущного дай нам сьогодні.
І прости нам борги наші.
Як і ми прощаємо винуватцям нашим.
І не введи нас у випробовування,
але визволи нас від лукавого.
Бо Твоє є царство...
і сила, і слава навіки.
Амінь.
Привіт!
Як ти тут?
Ти коли-небудь злилася на маму?
Постійно.
Увесь час.
Просто я зараз...
дуже злий на Джордана.
Я просто...
просто на нього злий.
Ти знаєш, можна злитися на Джордана і любити його одночасно.
Обидва ці почуття можна переживати водночас.
Я знаю, що в мене так.
Дякую.
Думаю, мені хотілося ночувати в Шей тому,
що все життя я ділив кімнату з Джорданом.
І просто...
я хотів бути з іншою дитиною.
Я не хотів тебе засмучувати.
Едварде.
Можеш спати, де тобі заманеться.
Домовилися?
Дякую.
ДЖОН
Малий, не засинай.
Я роблю домашку.
Що за кораблика ти мені скинув?
Іноді я їх запускаю.
У нас був сімейний кораблик.
Треба бути членом клубу.
Я не знав, чи він ще там після всього.
Але він був на місці.
Усе одно нічого не ясно.
Я ходив на Сентрал-Парк-Вест, 405.
Чорт, ти з нею познайомився?
- Лови. - Що за фігня, Едварде?
Подивися.
М.О.Х. ДЕСЯТА РАНКУ. ЗАВТРА
Розказуй усе.
Там був її дядько, і вона так збісилася, коли я зайшов.
- Аякже. - Випхала мене надвір, а тоді...
- Що зробила? - Так, а я на неї сильно розізлився.
Переклад субтитрів: Олена Любенко