Мерзавец!
ПО КНИГАТА НА АН НАПОЛИТАНО
Ако е психарка?
Проследила те е до магазина и ти е пробутала сушена глава. Няма "ако".
- Не е добра идея. Да си вървим. - Моля?
Точно сега, когато ще стане ясно коя е, каква е връзката й с брат ти
и защо е била път до Наяк да ти даде сушена глава?
Не мърдаме оттук.
Закъснява.
- Невъзпитано е. Тръгваме си. - Успокой се.
- Здрасти. - Ти дойде.
Да, нямаше проблем.
Както и да е. Здрасти.
Здравей.
Не знаех, че ще доведеш приятелка.
Извинявай. Дано нямаш нищо против. Съседи сме.
- Шей. Приятно ми е. - И на мен.
Ще се промъкнем.
- Не е ли забранено? - Голяма работа.
Вървете след мен. Уверено. Не гледайте никого в очите.
Не се дръжте гузно. Сега!
МУЗЕЙ НА ОСОБЕНИТЕ ПРЕДМЕТИ
- Господине? - Сега!
Браво. Малки бандити, а?
- Нищо работа! - Сърцето ми щеше да се пръсне.
Идвайте.
Трам-та-та, трам-та-там.
Я дай по-застрашително. Готова ли си? Трам-та-та, трам-та-там!
Да! Настръхнах!
Вуйчо Коджо, хайде и ти.
Трам-та-та, трам-та-там!
- Покажи му как се прави. - Трам-та-та, трам-та-там!
Да, това е! Много убедително!
Страхотен великан си.
Нали ще дойдеш?
Ейдриана е много заета с кампанията.
Трябва да дойдеш и да видиш новия ми костюм!
Значи ще дойда.
- Спокойно, няма нужда. - Не бих го пропуснала.
Да опитаме ли още веднъж? Хайде, давай.
Включи стъпките. Широки крачки. Давай!
Изкара ми ангелите!
Здрасти, аз съм - Диди.
- Да, извинявай. - Ти си Стив, нали?
Добре ли си?
Мамка му. Извинявам се. Как си?
- Ще си вървя. - Нека ти помогна.
О, не.
Каква синина!
Ще те почистя. Да идем в тоалетната.
Хайде, ела.
- Добре. - Така.
Тежка нощ, а?
- Извинявай. - Нищо.
Курс за козметички ли си карала?
Не. От годините практика е. Извинявай. Боли ли?
Признай си какво е станало.
Сбиване в бар.
В бар!
Ти не си ли адски богат? Богаташите бият ли се по баровете?
Не исках годеницата ми да ме види така. Отнесох го заслужено.
И аз съм имала нощни подвизи.
Обаче нямам спомен да съм припадала в някоя църква.
Но ако човек не може да се покаже слаб пред Онзи горе, то пред кого?
Дръпни се!
Заля ме.
Добре ли си? Боже. Ще го съблека.
Пък и вече е демоде.
Добре ли си? Имаш нужда от вода и къпкейк.
Сега се връщам.
Защо си дала сушената глава на Едуард?
- Шей! - Какво?
Извинявай, не си длъжна да...
Няма нищо. Извинявай, ако съм те уплашила.
Бях много объркана.
Ясно. Разбирам.
Какво ти става?
Видя ли кичурите коса?
Не са толкова зловещи. Ще ти покажа.
Веднага се връщаме.
Да, добре.
Значи Джордан ти е бил гадже?
Да. Беше.
Заедно ли идвахте тук?
Да, редовно. Там се целунахме за пръв път.
А там се скарахме за първи път.
Не казвам, че късаме, само...
Местиш се далече.
- Ще чатим постоянно. - Не е същото.
Изборът не е мой.
Той защо не ми е казал за теб?
Споделяше всичко.
Аз исках да е тайна. Чичо не дава да излизам с момчета.
У нас се държи на традициите. Но и Джордан искаше да остане тайна.
На мен е можел да каже.
- Нямаше да изпея на нашите. - Не искаше никой да знае.
Тоест аз да не знам. Да не ме е мразел?
Не! Обичаше те повече от всичко на света.
Заговореше ли за теб...
Лицето му грейваше в усмивка.
Но имаше нужда от лично пространство.
Казваше, че на моменти сякаш сте сиамски близнаци.
Нямали сте тайни.
Затова искаше да тръгне на училище.
И за това ли си знаела?
Много му се искаше да ти каже, но се боеше да не те нарани.
Нали ти обясних всичко в писмото?
- Какво писмо? - Изпратих ти писмо.
Не съм го получил.
Може да съм сбъркала къщите.
Повечето неща са фалшиви. Кой дава 30 долара за вход?
- Мислех, че ти харесва. - Вече не. Да идем някъде да ядем?
Добре.
Може би след малко.
Ще те чакам при сувенирите.
Супер. Ще дойда след малко.
Може ли една молба?
Да.
Ще ми...
Може ли да ми разкажеш за онзи ден, за полета?
Сънувам кошмари.
Какво си изпитал, какво е усетил той.
Дано нямаш нищо против, че питам, но имам нужда да знам.
Наведи се!
Припаднал съм.
Когато се опомних...
...бях в болницата.
Нямам никакъв спомен от онзи ден.
Съжалявам.
Няма защо да се извиняваш.
Правят го доста деликатно.
Не казват: "Бременна си, уволнена си", защото ще ги осъдя.
Но започват да ти дават по-малко смени.
Ще трябва да кажа на съквартирантките, че нямам пари за наема.
Чувствам се неловко, защото откакто съм бременна,
не им пука за мен.
Ще се опитам да обобщя:
бременна в шестия месец, без партньор,
без пари,
без стая за бебето, без кошче, количка, а скоро и без работа.
Направо не знам как се оказах бременна.
Знам как забременях, но как се озовах в тази ситуация,
защото ние бяхме много предпазливи.
Не беше планирано.
Здрасти, Линда.
Каза, че нямаш нужното за бебето.
- Да, нямам почти нищо. - Ще помогна.
Как мина в групата?
- Излекувани сме. - Браво. Чакат те задачи.
Здрасти, Коджо.
Преди срещата в 17 ч. имаш разговор с млади демократи в университета.
Утре в 18 ч. - събитие за набиране на средства.
- Добавяме още ангажименти? - Заета ли си?
Бекс участва в училищна пиеса, обещах й да ида.
Набирането на средства е важно, ще присъства кметът Адамс.
На дебата ги разби. Важните клечки са те забелязали. Това е висша лига.
Чакам те в колата.
Как си?
Прие да си на две места едновременно.
Излишно е да ти казвам кое ще избереш.
- Ще измисля нещо. - Прекалено се сближаваш с нея.
Ясно.
Наскоро остана без майка. Виждам как те гледа, привързва се.
Скоро заминаваме за Гана.
А ти ще влезеш в Конгреса.
По-добре да се виждаме по-рядко.
Да помогна с нещо?
Не, няма нужда.
Извинявай, кой си ти?
Върнън, а ти?
Сам.
- Познаваше ли Бен? - Да, отдавна.
- А ти? - Също.
- Какво правиш? - Бен ми даваше да държа свои неща тук.
Добре. Помагам на баба му да се оправи с вещите. Би ли...
Ще си изнеса партакешите.
- Когато ти е удобно. - Разбрахме се.
- Откъде познаваше Бен? - От гимназията. Играехме баскетбол.
- Не беше спортен тип. - Да, не го биваше много.
Още не мога да повярвам.
Беше прекрасен човек.
Както и да е.
В края на месеца сигурно ще затворя тук.
Ясно. Може ли телефона ти за малко?
Да си разменим номерата, ако изникне нещо около склада.
Или ти се говори с някого.
Това е...
Нямам нужда да говоря.
Аз имам огромна нужда.
А си първият ни общ познат.
Ще се обадя, когато прекратя ползването на склада.
- Беше ми приятно. - И на мен.
Би-бип!
Излъгах, съжалявам. Това не е най-хубавият спален чувал.
Ето, този е номер едно. Пипнете материята.
- Мамо, пипни. Като от коприна е. - Страхотна материя.
- Да. - Но не ти трябва чувал като за полюса.
Едва ли имаш нужда от спален чувал за 700 долара.
Ще донеса чували на по-ниска цена.
Би било чудесно... Ерасмъс.
- Да, Ерасмъс. Благодаря. - Чудесно име.
- Гръцко ли е? - Идея на мама.
Татко държеше да купуваме най-доброто - използва се по-дълго и се изплаща.
Не е толкова просто.
- Защо да не е? - Ще се оправим.
Трябва да намалим разходите, нищо повече.
"Да намалим разходите" ли? В репертоара ти няма подобни реплики.
Времето и мястото не са подходящи за този...
Ще ми кажеш ли какво става?
С баща ти цял живот спестявахме, за да следваш в колеж.
- Това ли било? - Не искам да го зарежеш
и да се щураш по света с безбожно скъп чувал,
- защото баща ти е починал. - Обясних ти, че имам нужда от това.
А ти каза, че ще ме подкрепяш. Но не го правиш.
Миличка, татко ти почина.
Знам, че искаш да избягаш. И аз го искам. Честно.
Но животът не спира.
Трябва да продължим напред
и да изтърпим болката и скръбта.
Не можем да избягаме.
Той беше най-добрият ми приятел.
Знам.
Здрасти.
Трябва да се извиня.
Слушам те.
Сбърках с Махира.
Тя ми каза много неща, а аз й отказах единственото, за което помоли.
Сигурно няма да ми проговори повече.
Няма смисъл.
Не знам какво да правя.
Ти как мислиш?
Едуард, ти си кретен.
ДАФНИ Е. ЧАКАМЕ ТЕ В 18 Ч. НЕ НОСИ НИЩО.
Мамка му.
Прекрасно е, че си тук. Разкошни са!
Благодаря за поканата.
У вас е страхотно.
Извадихме голям късмет. Заповядай, чувствай се като у дома си.
Ти дойде.
Ще натопя цветята, а ти налей на Аманда вино.
- Якето ти е страхотно. - Благодаря.
Защо дойде?
Да не мислиш, че ми се идваше! Тя ми писа поне 10 пъти.
- А ти се покри. Защо? - След десерта изчезвай.
Не се оставяй да те въвлече в разговор.
Вярвай ми, ще си тръгна при първа възможност.
- Какво ти е на окото? - Сбих се в бар.
Ти? Кога?
Снощи, като си тръгнах.
Ще вечеряме ли?
Радвам се, че имате групата. Едва успях да убедя Стив да иде.
- Нали, скъпи? - Така беше.
Боже, окото ти е по-зле.
Няма ме два дена, а той се записал на бокс.
Сигурно ти е много тежко.
Ако загубя Стив, ще рухна психически.
Ще си тръгвам вече.
- Ще ти викна такси. - Не, остани.
Съжалявам. Обещах на Стив да не задълбавам.
Но много се радвам, че се намерихте. Той има нужда да споделя.
Така и не успя да се сдобри с Брент, а копнееше за това.
- Така ли? - Разбира се!
Таксито ще е тук след три минути.
Стив не ти е казал, че Брент го помоли за прошка,
а той го прати на майната си.
- Какво? - Мисля, че те цитирам точно.
- Нали? - Какви ги говори?
Той дойде в офиса ми без предупреждение след две години...
Защото ти му затваряше телефона.
Идвал е в офиса ти?
А разказа ли ти за нощите, в които успокоявах мама,
която плачеше, защото синът й е наркоман?
Не я успокояваше татко, беше неспособен. Само аз, за всичко - аз!
Нощ след нощ я прегръщах и утешавах.
А той се появява ей така след години и очаква,
че ще се прегърнем и ще забравим ли? Майната му.
Не. Когато те потърси, беше чист от 18 месеца!
Справяше се чудесно.
Две седмици след срещата с теб започна отново.
Глупости! Аз ли съм виновен?
Не, той си е виновен, но можеше да проявиш разбиране.
Не съм виновен.
Ще си вървя. Благодаря за вечерята.
Съжалявам, че не мина според очакванията ти.
Аз съжалявам.
Стив.
- Не нося отговорност за Брент. - Знам.
Сам си причини всичко. Не нося отговорност.
Да, знам.
НА ТВОЕ РАЗПОЛОЖЕНИЕ. ВЪРНЪН АСАБАН.
ВЪРНЪН АСАБАН
НАШАТА ИСТОРИЯ - В. АСАБАН
Каза, че ще ме чакаш при сувенирите, и отидох там.
- Остави ме да вися 72 минути. - Не се усетих, че са толкова.
Толкова бяха.
Благодарение на мен се запозна с нея. Аз разкрих всичко и я проследих.
И настоявах да идеш в града.
Но щом я видя, се започна:
- "Здравей, Махира! О, здравей". - Познавала е брат ми.
Единствено тя го е познавала добре.
И сега е най-важният човек за мен.
Извинявай, но е точно така.
Шей! И ти си важна за мен.
- Шей! - Уморена съм.
Лека нощ, тъпчо.
- Всичко наред ли е? Тежка нощ? - Добре съм.
Да имам поща?
Поща ли?
Една приятелка ми каза, че ми е пратила писмо.
Май не се сещам нищо такова.
Ще питам чичо ти.
Сигурно е Шей.
Боже. Здрасти.
Здравейте.
Извинявай. Позната съм на леля ти. Аз съм Линда. Познавам Лейси.
От групата на опечалените.
Гаджето ми беше на полета.
Лельо Лейси. Търсят те.
Браво на мен. Уплаших момчето чудо.
- Здравей! Заповядай. - Май го уплаших.
Мисля, че е добре.
Хайде.
ДЖОРДАН - ДРЕХИ
Това.
Виж това.
Боже, като трансформър е.
Идеална, ако нямаш асансьор.
- Боже. - Нали?
Наистина имаш цял магазин.
И всичко е чисто ново.
Съвсем ново е, защото никога не съм го използвала.
Няколко пъти се опитвах да забременея.
А аз разказах пред групата как съм забременяла случайно.
Много съжалявам. Беше ужасно нетактично.
- Не, нищо такова. - Извинявай.
Това е стара рана.
Няма нищо.
Още ли се опитваш?
Вече не. Сега имам Едуард.
Не мога да взема всичко.
Трябва да ги запазиш.
Задръж ги за момента, когато ще си готова да ги ползваш.
Предлагам ти сделка.
Вземи нещата.
Вземи всичко и ще си говорим пак, когато вече не ти трябват.
Може би тогава ще дойде моментът да ги ползвам.
- Сигурна ли си? - Да. Стоят тук от много време.
Благодаря ти.
Най-милото нещо, което са правили за мен.
Боже, какъв пръстен!
- Дарнел. - Приятно ми е. Ейдриана Уошингтън.
Не ме отписвайте. 27 юни. Търсете името ми - Ейдриана Уошингтън.
- Да разчитам ли на вота ви? - Да.
Беше в кампанията.
Добре. Да, много е смешно.
Така се печелят гласове.
Ще ви оставям. Беше ми приятно.
По такива събития алкохолът е капан.
Поднасят го, за да изпусне някой някоя глупост.
Газираната вода.
Благодаря.
Мога да се владея.
Знам.
Щура работа, а?
Да си тук сега.
Животът е щур. Сега трябваше да следвам магистратура.
Спестила си пари и време.
И виж се сега.
Сам ли дойде?
Дойдохме с млади специалисти. Не с гаджета.
А ти? Съквартирантът ти тук ли е?
- Не започвай. - Питам.
Той те харесва.
Вече си те представям.
- Как? - Като цяло.
Всичко, което искаш да постигнеш в политиката и в живота.
Прозрях го в университета,
когато организираше протести в подкрепа на чистачките
- с износени кецове и... - Не намесвай кецовете.
Виждам го и сега, на това шикозно парти за набиране на средства.
В кръвта ти е.
Винаги си ме подкрепял.
Дори когато не се чукахме.
Да.
Казах на баба ти Роуз, че ще бъда до теб.
И искам да съм до теб, да споделям такива мигове с теб.
Предлагаш ли ми?
Не.
Но знае ли човек накъде ще го поведе животът.
- Успех, Бекс. - Благодаря.
Бъди внимателна.
Къде е Ейдриана?
Може би не е дошла. Но ти изглеждаш страхотно.
Онзи Джак трябва да има очи и на гърба. Опасна си.
Понякога хората не успяват да изпълнят нещата, които са обещали.
Ейдриана е много заета и ако не успее да дойде...
- Без нея няма да изляза. - Не съсипвай спектакъла.
Имам само четири тъпи реплики.
А защо репетира толкова много?
Не спираме да си вършим работата само защото някой не ни гледа.
Не! Въпреки това си я вършим.
Майка ти напусна дома си, за да стане актриса.
Сигурен съм, че си наследила смелостта й.
Обичаме те, Ейдриана!
Знаех си, че ще дойдеш!
Както ти обещах.
- Дано не закъснях много. - Идваш съвсем навреме.
Извинете. Не искам да ви прекъсвам.
Може ли едно бързо селфи с бъдещата конгресменка?
Разбира се, елате.
- Обичам ви! - Идеално.
Обичах баба ви. А вие ще стигнете далече, сигурна съм.
Благодаря.
Може ли автограф?
Разбира се.
Какво да бъде?
- Аз съм Сам. Запознахме се... - Знам кой си. Как ме откри?
В интернет има купища твои снимки.
Ясно. Следиш хората в "Инстаграм".
Не, не е точно... Да, така излиза.
Но дойдох тук,
защото до края на месеца трябва да освободя склада.
Реших, че трябва да ти го съобщя, за да знаеш.
Идвал ли си и преди?
Тук ли?
Изобщо не ходя по такива места.
Дай си време. Ще започне да ти харесва.
- Седни. - Не мога да остана.
- Отблизо ли познаваше Бен? - Не.
Беше приятел на приятел.
Но Бен беше такъв човек -
кара те да се чувстваш важен, дори да не те познава добре.
А ти? И след гимназията ли поддържахте контакт?
Не, изгубихме връзка.
Но го срещнах три дена преди катастрофата.
Видял си го, преди да умре. Това е голям късмет.
- Не съм поръчвал. - Черпя.
Стъклени вази, стари уреди - перални машини и подобни.
И една кола.
Стига бе! Кола!
- Разни неща. - Скъпи.
Скъпи.
- А имаш ли чук? - Да, какво чукаш?
Имаше чукове, имаше лостове.
- Но предпочитам бейзболната бухалка. - Да, бейзболна бухалка.
- Здрасти. - Върна се!
Джон, това е Линда.
- Линда. - Здравей.
Ще ти сложа нещо да хапнеш. Сядай.
Сигурно се чудиш коя е тази в дома ти.
Няма такова нещо.
Аз съм от групата скърбящи.
Бременната.
- Добре дошла. - Благодаря.
- Здрасти. - Получи ли снимките?
Да, благодаря.
Пътувал ли си някъде?
Да, бях в Колорадо.
Близо до Пагоса Спрингс.
На мястото на катастрофата.
- Сигурно е било тежко. - Да, нещо такова.
Очаквах да видя голо поле.
Но отидох там и някак усетих
цялата енергия.
Не съм от онзи тип хора, които усещат енергии.
Всъщност съм точно обратното.
Но ето ме там.
И ги усетих. Всички онези хора.
После се молих за тях и за нас, за всички нас.
И може би за първи път, откакто това се случи,
- не се чувствах безпомощен. - Аз се чувствах безпомощна.
- Както и да е. - А защо отиде там?
Помислих си, че...
Заради кошмарите ми. Сънувах мястото на катастрофата.
Той отиде да го снима, за да видя, че вече нищо не гори.
Направил си нещо страхотно.
Както и да е...
Да, извинете, не исках да натрапвам тема на разговор.
- Линда разказваше за ходенето си в Ел Ей. - Извинявай.
Нищо, точно стигнах до частта,
когато родителите на Гари искаха да похитят мен и бебето.
Не е съвсем вярно. Преувеличавам, но не много.
Отидох да ги видя и да им кажа...
Извинете. Трябва да вдигна.
Няма нищо.
Разказвах как съм отишла в дома им да се запознаем.
Имаха си готвач, който приготви ястия.
- Сам? - Здрасти, Лейси.
Дано не прекъсвам нещо.
Нали каза, че може да се обадя, ако има нещо.
Разбира се, какво става?
Аз съм в бар и си говоря с един човек.
Мисля, че флиртува с мен.
И какво?
Май съм пиян. Умирам от страх, че ще съсипя всичко.
Нищо няма да съсипеш.
Освен ако не го искаш.
Приятелят от гимназията,
онзи Бен, който умря...
Беше повече от приятел.
Никога не сме правили кой знае какво.
По-скоро беше усещането помежду ни.
И най-краткият поглед или докосване...
Беше като експлозия.
После?
Трябваше да се съобразя с много хора.
А баща ми не е от най-разкрепостените господа.
Изобщо семейството ми не е.
Ясно.
Запознах се със Сиена, тя ме обикна.
И аз я обичах и някак всичко стана...
По-просто.
Да.
Само...
Гледай да не нараниш някого.
Да.
- Здрасти, Стив! - Здравей.
Занесох сакото ти на химическо чистене.
- Извинявай за вчера. - Не се извинявай.
Изглеждаш много по-добре.
Благодаря. Не съм такъв тип, но имах тежка седмица.
Случва се на всеки. Спокойно, гроб съм!
Благодаря.
Чакат ли те?
Изоставих Брент.
Моля?
Изоставих брат си.
Той беше наркоман.
Когато дойде, за да се помирим, аз го отрязах.
Сложно нещо са семействата.
И правих секс с Аманда.
Вярно, разкошна мадама е.
И годеница на брат ти.
Аз съм пълен психар.
Обичаш ли палачинки?
Ще ти направя палачинка. Ела.
- Жилището ти е един път! - Благодаря. Банката ще го вземе.
Сладка или солена?
Солена, ако обичаш.
Едуард ме попита за писмата.
Откъде е разбрал?
Някаква приятелка му е писала, а той не е получил писмото.
Казах ти, че не бива да крием от него.
Благодаря. Сякаш не ми е достатъчно гадно.
Бременната жена докога ще стои?
Казва се Линда. Не знам докога ще е тук. Ще поостане.
Благодаря, че ме попита.
Щях, ако беше тук.
За мен Колорадо беше разтърсващо преживяване.
Каза го пределно ясно на вечеря.
Извинявай, няма да го споменавам.
- Не казах това. - А какво?
А какво искаш да кажа?
Смяташ, че помагаш на Едуард, като летиш до Колорадо и му пращаш снимки?
- Да, мислех, че ще помогна. - Прати снимки от Колорадо,
но аз бях тази, която беше с него, когато ги получи.
Аз видях как му се отрази това.
Джон, той е дете.
На 12 години е.
Загуби майка си, баща си и брат си.
Да, аз също загубих Джейн, Брус и Джордан.
А ги обичах. И аз скърбя за тях.
- Знам. - Наистина ли?
- Разбира се! - Защото ми се струва...
- Какво? - Тук няма място за мен.
Няма място.
- Къде няма място за теб? - Никъде. Тук.
Джон, това не е така.
Знам. Да, знам.
Ще ида до работата да видя какво става.
Моля те, не излизай. Джон, не ми обръщай гръб.
Тя спи.
Лека нощ.
Коджо?
Може ли да поговорим?
Знам, че искаш да предпазиш Бекс.
Добър вуйчо си.
Но днес дойдох, нали?
И аз искам да бъда до нея, докато сте тук.
Приятелят ти Ерик
уреди заминаването ни неочаквано бързо.
Явно много държи да си отидем.
Кога заминавате?
Скоро.
Трябва ли?
Да.
Семейството ми се нуждае от мен.
Нужен съм и в работата, а Бекс трябва да знае къде ще е домът й.
Добре.
Благодарен съм, че те има.
От теб видяхме доброта, каквато не съм мислил, че е възможна тук.
Ще ни липсваш, Ейдриана.
И вие ще ми липсвате.
И двамата.
Ехо.
Извинявай.
Не исках да те стресна.
- Няма нищо. - Не можах да заспя.
- Добре ли си? - Да, исках вода.
Знам, че съм жалка, но ти забеляза ли го?
Видя ли го?
Защо всички само това питат?
Може би си последният човек на света, който го е видял жив.
И най-дребното нещо, всяка подробност, която би си спомнил,
най-незначителната дори, е много важна за мен.
Знам, че не е честно да те питам.
Но ти си момчето чудо. Ти си оцелелият.
Извинявай.
Извинявай, не е честно.
Спомням си, че го видях в дъното на салона.
И двамата се разтъпквахме.
Не сме си говорили. Той ме погледна, усмихна се, кимна.
Стори ми се много симпатичен.
Джордан беше с адидаските си, жълта тениска и кадифено яке.
Пътувахме с таксито около 40 минути.
Тръгнахме късно, защото той ходи до магазина.
Може би е бил с теб?
Да, видяхме се.
Бях в задната част на самолета с Джордан и татко.
А мама летеше в първа класа.
Донесе ни десерта си.
В началото се усети...
Силен удар.
Усетихме го отляво на самолета.
Като силен шамар.
После утихна.
Решихме, че всичко ще бъде наред.
Но после - пак, и по-силно от преди.
А после всички...
Разбрахме.
Ние...
Просто разбрахме.
Не можех да стигна до мама.
Никой друг не ме успокояваше.
Само Джордан.
Каза ми, че ще идем заедно до океана.
Ще плуваме в Тихия океан.
От това ми олекна.
Разбрах, че каквото и да става...
винаги ще бъде моят брат.
Погрижи се за мен.
Беше моят герой.
Благодаря ти, Еди. Благодаря.
Превод на субтитрите Анна Делчева