Ty hajzle!
AUTORKA KNIŽNÍ PŘEDLOHY
MILÝ EDWARDE
Co když je šáhlá?
Našla si tě v obchodě, aby ti dala scvrklou hlavu.
Určitě je šáhlá.
Je to blbost.
- Jdeme. - Cože?
Konečně dostaneme odpovědi.
Třeba co je zač, co měla s Jordanem
a proč se vláčela až do Nyacku se scvrklou hlavou.
Nikam nejdeme.
- Už tu měla být. - No a?
- Je to neslušný. Jdeme. - Klídek.
- Ahoj. - Tak jsi přišel.
Jo, to je maličkost.
Takže, ahoj.
Čau. Ahoj.
Nevěděla jsem, že přivedeš někoho dalšího.
Promiň, snad to nevadí. To je moje sousedka.
- Jsem Shay. Těší mě. - Mě taky.
Tak se vplížíme dovnitř.
- Není to nezákonný? - V poho. Jdeme.
Fajn, až vyrazím, pojďte taky. Neváhejte, nekoukejte lidem do očí.
Netvařte se provinile. Super!
Pojďte.
MUZEUM VŠECH ZVLÁŠTNOSTÍ
- Pane? - Teď!
Hezky! Malí zločinci, jo?
Jo, nic to nebylo.
Asi jsem měl infarkt.
Za mnou.
Fí-fáj-fou-fam.
Ale no tak, zuřivěji. Připravená? Fí-fáj-fou-fam!
Fí-fáj-fou-fam!
Jo, teď se bojím.
Strejdo, teď ty.
Fí-fáj-fou-fam.
- Předveď mu, jak se to musí. - Fí-fáj-fou-fam!
Jo! Perfektní.
Jsi bezvadnej obr.
Přijdeš, že jo?
Já...
Adriana má hrozně moc práce s kampaní a...
Ale ty musíš přijít. Musíš vidět můj novej kostým.
Tak přijdu.
- V pohodě, nemu... - Kojo, nenechám si to ujít.
Chceš to zkusit ještě? Připravená? Do toho.
Fí-fáj-fou-fam.
A kroky. Velký kroky. Znovu.
Fí-fáj-fou-fam!
Ježíši, Maria, Josefe!
Haló?
Bože. Tady Dee Dee.
- Jo, pardon. - Steve, že? Dobrý?
Proboha. Teda, omlouvám se. Jsi v pořádku?
- Měl bych jít. - Mám... Pomůžu ti.
Ale ne.
To je ale monokl.
Tak... Navrhuju jít...
Dám tě do kupy. Pojďme do koupelny.
Tak pojď.
- Jo. - Tak, no teda.
Drsná noc?
- Promiň. - Dobrý.
Učila ses na kosmetičku nebo co?
Ne, to jsou roky praxe. Promiň, bolí to?
Tak ven s tím. Co se ti sakra stalo?
Rvačka v baru.
- V ba... - Jo.
Nejsi trilionář? Odkdy se pracháči rvou v baru?
Jen...
Nedokázal jsem se snoubence podívat do očí a myslím, že jsem pěstí zasloužil.
Jasně.
Taky jsem zažila divoký noci.
Ale asi nikdy jsem neskončila v bezvědomí ve sklepě kostela.
Jenže pokud nemůžeš být troska před tím nahoře, tak co ti zbývá?
- Co... - Uhni.
Co...
A je to všude.
Dobrý? No teda.
Sundám si to.
Tak jo. Stejně je z minulé sezóny.
Dobře.
Už dobrý?
Chce to vodu a dortík.
Hned jsem zpátky.
Proč jsi Edwardovi přišla dát tu scvrklou hlavu?
- Shay. - Co je?
- Promiň, nemusíš to... - Ne, to je dobrý.
Promiň, jestli jsem tě vyděsila.
Prostě... Byla jsem zmatená.
Jo, to je v pohodě.
To jako fakt?
- Co? - Už jsi viděl zámky?
Jsou mnohem míň děsivý. Ukážu ti je.
Hned se vrátíme, jo?
Jo, jasně.
Takže Jordan byl tvůj kluk?
Jo. Byl.
A chodili jste sem?
V jednom kuse.
Tam došlo na první pusu.
Tady došlo na první hádku.
Ne, nechci se rozejít, jenom...
Stěhuješ se přes celou zemi.
- Budu ti denně volat. - To není ono.
Já to snad chci?
Proč mi o tobě neřekl?
Říkal mi všechno.
Potřebovala jsem to tajit. Strýc mi zakázal randit.
Moje rodina naplňuje kulturní stereotypy. Ale i Jordan to chtěl tajit.
Ale mně mohl věřit.
- Neřekl bych to. - Chtěl to tajit všem.
Dokonce i mně? Takže... To mě Jordan nenáviděl nebo co?
Ne, měl tě nejraději na světě, Eddie.
A kdykoli o tobě mluvil, tak...
měl úsměv od ucha k uchu.
Ale potřeboval svůj vlastní život.
Občas nevěděl, kde ty končíš a on začíná. Všechno jste dělali společně.
Proto už nechtěl domácí výuku.
O tom jsi věděla taky?
Chtěl ti to říct, ale prostě... Neuměl si představit, že ti ublíží.
Počkej, nevíš to všechno z mýho dopisu?
- Z jakýho? - Z toho ode mě.
Žádnej nepřišel.
Sakra. Možná jsem zvorala adresu.
Většina těch věcí je padělek. Kdo dá za vstup 30 dolarů?
- Já myslel, že se ti tu líbilo. - Už ne. Můžeme zajít na jídlo?
Jo, jasně.
Možná za chvilku.
- Jasně. Budu v suvenýrech. - Super, hned tam přijdu.
Eddie, mám otázku.
Dobře.
Můžeš...
Můžeš mi říct o tom dni? O tom letu?
Mám o něm noční můry.
O tom, jaký to pro vás bylo. Pro něj.
Snad nevadí, že se ptám. Prostě to potřebuju vědět.
Sehni se!
Byl jsem mimo.
Jo, byl...
A...
Když jsem se probral...
byl jsem v nemocnici.
Nic si z toho dne nepamatuju.
Promiň.
Nemáš se za co omlouvat.
Přichází to fakt plíživě.
Nedají mi padáka, protože čekám dítě. To bych je totiž zažalovala.
Ale dávají mi míň a míň směn.
A časem budu muset říct spolubydlícím, že nemám na nájem.
Což je nepříjemný, protože od chvíle, co jsem otěhotněla, ani nevědí, že žiju.
Takže si to shrneme.
V šestým měsíci.
Bez partnera.
Bez peněz.
Bez dětskýho pokojíčku, bez postýlky i kočárku a brzy i bez práce.
Takže ani nevím, jak jsem mohla otěhotnět.
Teda, vím, jak se to stalo, ale nechápu, jak k tomu vlastně došlo,
protože... my jsme si dávali fakt pozor.
Nebylo to v plánu.
Hej, Lindo.
- Takže ještě nemáš nic pro dítě? - Já... Správně.
- Je toho moc. - Můžu pomoct.
- Čau. - Jak bylo?
- Jsme vyléčení. - Bezva, máš dost práce.
Ahoj, Kojo.
Máme tu diskuzi s mladými demokraty a pak tu věc v pět hodin.
A zítra v šest ti přibyla jedna benefice.
- Ony přibývají novinky? - Máš snad plány?
Becks má školní besídku a slíbila jsem jí, že přijdu, takže...
Ta benefice je důležitá. Bude tam starosta Adams.
Díky té debatě si tě všimli správní lidé. Teď hraješ nejvyšší ligu.
Počkám v autě.
Dobrý?
Slíbila jsi být na dvou místech současně. A asi víš, kterému podle mě dáš přednost.
- Zvládnu oboje. - Máš k ní až moc blízko.
Dobře.
Právě přišla o matku.
Vím, jak na tebe kouká. Začíná na tobě viset.
Brzy odjedeme do Ghany.
Ty budeš kongresmankou.
Asi bychom s tebou měli trávit míň času.
Můžu vám pomoct?
Ne, poradím si.
Promiňte, kdo jste?
Vernon. A vy?
Sam.
- Znal jste Bena? - Jo, byli jsme přátelé.
- Vy? - Taky.
- Co tady děláte? - Ben mi tady dovolil skladovat věci.
Dobře, pomáhám jeho babičce všechny ty věci probrat.
- Mohl byste je... - Odnést, jo.
- Až to půjde. - Žádnej problém.
- Odkud jste Bena znal? - Ze střední. Z basketbalového týmu.
- Pardon. Na sportovce nevypadal. - Jo, nevynikal v tom.
Nemůžu uvěřit, že už nežije. Byl to prostě tak krásnej člověk.
Jo.
Každopádně...
Nejspíš to tady zruším už na konci měsíce, takže...
Jasně. Půjčíte mi na chviličku mobil?
Chci si vyměnit čísla, kdyby došlo na dotazy k věcem.
- Nebo jste si chtěl promluvit. - To je...
Nepotřebuju nic probírat, tak...
No, já teda jo. Jste pro mě první, kdo ho taky znal.
Jo, ozvu se, až to tady budu rušit, tak...
- Těšilo mě. - Jo, nápodobně.
Tutú.
Pardon, to byla lež. To není nejlepší spacák na světě.
Tenhle je nejlepší na světě. Sáhněte si.
Dobře.
- Jo. - No teda.
- Sáhni si. Měkoučký. - Vážně příjemný.
- Jo. - Víš, ale...
Nejedeš přece na severní pól.
Podle mě prostě nemusíš mít zrovna spacák za 700 dolarů, ne?
- Mami. - Nebojte.
Přinesu, nějaké levnější.
To by bylo skvělé, Erasme.
- Erasmus, jo. Díky. - Pěkné jméno.
- Řecké? - Mámina volba.
Táta vždycky radil koupit to nejlepší a rozpočítat cenu na roky výdrže.
No, je to složitější, ale...
- Složitější? - Budeme v pohodě.
Jen si musíme trochu utáhnout opasky.
Utáhnout opasky? Ty takový věci nikdy neříkáš.
To se nehodí probírat zrovna tady a teď...
Mami, řekneš mi, co se děje?
Děje se to, že jsme s tátou pracovali, abys mohla na vysokou.
- Vážně jde o... - Nechci, abys to zahodila
a vláčela se světem v nejdražším spacáku jen proto, že táta umřel.
Bože, říkala jsem ti, že tohle prostě potřebuju, jasný?
Slíbila jsi mi podporu, a teď mě nepodporuješ.
Zlatíčko, umřel ti táta.
A já vím, že chceš utéct. Taky chci utéct, fakt.
Ale život musí jít dál.
Musíme žít dál.
A tomu žalu a bolesti musíme čelit.
Před tím neutečeš.
Byl to můj nejlepší kámoš.
Já vím.
Ahoj.
Musím se omluvit.
Dobře.
S Mahirou jsem to podělal.
Řekla mi toho spoustu, a já jí ani tu jednu věc, co chtěla vědět.
A teď se mnou asi už nepromluví.
Asi nemá proč.
Nevím, co dělat.
Co si o tom myslíš?
Jsi kretén, Edwarde.
TADY DAPHNE. UVIDÍME SE V ŠEST. NEMUSÍŠ NIC NOSIT.
Sakra.
Jsem moc ráda, že jsi přišla. Ty jsou krásný.
Díky za pozvání.
Ty jo, je to tu neuvěřitelný.
Já vím, měli jsme vážně štěstí. Jako doma.
Tak jsi tady.
Dám ty kytky do vázy.
Steve, nalij Amandě víno.
- Máš krásnou bundu. - Díky.
Proč jsi tady?
Fakt myslíš, že jsem chtěla? Napsala mi snad deset zpráv.
- A ty nereaguješ. Co je? - Po jídle běž.
- Nenech se zatáhnout do táhlýho hovoru. - Věř mi, vypadnu, hned jak to půjde.
- Co to máš s okem? - Porval jsem se v baru.
Ty? Kdy?
Včera po odchodu od tebe.
Tak co? Můžeme jít večeřet?
Jsem ráda za tu vaši skupinku. Musela jsem k tomu Steva nutit.
- Že jo? - Je to tak.
Panebože, to oko se horší.
Odjedu na dva dny a on se dá na lekce boxu.
Vůbec netuším, co prožíváš.
Přijít o Steva, totálně se sesypu.
Jo, měla bych už jít domů.
- Zavolám ti Lyft. - Ne, nechoď.
Promiň, slíbila jsem, že to bude odlehčený.
Mám prostě radost, že jste se našli. Vím, že to Steve potřebuje.
Nikdy to s Brentem neurovnal, což chtěl ze všeho nejvíc.
- Fakt? - No jasně.
Lyft tu bude za tři minuty, tak...
Steve ti asi neřekl, že u něj Brent žadonil o odpuštění,
ale on ho poslal do prdele.
- Cože? - Myslím přímo těmihle slovy.
- Že jo? - O čem to mluví?
Přišel bez ohlášení po dvou letech ke mně do kanceláře...
- Protože jsi nezvedals telefon. - Přišel k tobě?
Řekl ti Brent, kolikrát jsem musel utěšovat mámu, protože její syn byl feťák?
Táta jí nepomohl. Není toho schopnej. Ne, byl jsem to já. Zbylo to na mě.
Každou noc jsem ji držel za ruku a utěšoval ji.
A on myslel, že prostě po letech přijde, obejmeme se a bude to dobrý? Hajzl jeden!
- Steve. - Ne, tehdy byl už 18 měsíců čistej.
Vedl si skvěle.
Ale dva týdny po té návštěvě zase bral.
Leda hovno! Viníš z toho mě?
Ne! Mohl si za to sám, ale mohl jsi sakra být trochu hodnější.
Já mu to nezpůsobil!
Už půjdu. Děkuju za večeři.
Promiň, že to nešlo podle tvých představ.
Já se omlouvám. Promiň.
Steve.
- Já za Brenta nemůžu. - Já vím, že ne.
Způsobil si to všechno sám. Já za to nemůžu.
Já vím.
RÁD POMŮŽU. VERNON ASABAN.
OBRÁZKY
NÁŠ PŘÍBĚH - INDUSTRY BAR
Říkalas, že počkáš v suvenýrech, a tam jsem přišel.
- Po 72 minutách. - Nevěděl jsem, že to bylo tolik.
Bylo.
Nebýt mě, vůbec ses s ní nepotkal.
Já to rozluštila. Já ji našla. Díky mně jsi za ní jel.
Ale jakmile ji uvidíš, spustíš: „Ahoj, čau, Mahiro, nazdar.“
Znala Jordana. Je kromě mě jediná, kdo mýho bratra fakt znal.
Teď je pro mě nejdůležitější na světě.
Promiň, ale je to tak.
Shay, ty jsi taky důležitá.
- Shay. - Jsem utahaná.
Dobrou, blbečku.
Ahoj.
Je ti dobře?
- Drsná noc? - Je mi fajn.
Nepřišel mi dopis?
Dopis?
Jo, kámoška mi prý napsala dopis.
O žádným... nevím.
Zeptám se strejdy.
Možná je to Shay.
Proboha, ahoj.
Dobrý den.
Promiň, znám se s tvou tetou.
S Lindou. Ne, já jsem Linda a znám Lacey.
Ze skupinové terapie.
Přítel letěl s vámi.
Teto? Návštěva.
Bezva, vyděsila jsem zázračnýho chlapce.
- Ahoj. - Jak se máš?
- Pojď dál. - Asi jsem ho vyděsila.
No, on to zvládne.
Pojďme.
Tak jo.
JORDAN - OBLEČENÍ
Tady.
Koukni.
- Bože, jako transformer. - Jako transfor... Jo.
Do bytu v patře super.
- Panebože. - Jo, je bomba.
Je to tu... Máš tady celej obchoďák. To je super, všechno je to jako nový.
No, je to nový, protože nebyla příležitost to použít.
Několikrát jsem se pokoušela o dítě, ale...
Panebože, a já tam vyprávím, jak se mi to povedlo bez snažení.
Promiň, to ode mě bylo necitlivý.
- Ne, to ne, prostě... - Omlouvám se.
To je...
Starý jizvy.
V pohodě.
Snažíte se dál?
Teď ne. Ne, mám Edwarda.
Nemůžu... Nemyslím... Nemůžu si to všechno vzít.
Fakt by sis to měla nechat.
Měla by sis ty věci tady nechat, než přijde doba na jejich využití.
Uzavřeme dohodu.
Vezmi si je.
Všechny je využij pro děťátko, a až nebudou potřeba, ozvi se.
Možná... Možná je pak už budu potřebovat. Dobře?
- Fakt? - Fakt.
Válí se to tady už příliš dlouho.
Díky.
Nic hezčího pro mě nikdo neudělal.
Slečno Washingtonová.
Tak jo, výborně.
No tedy, to je ale prsten!
- Darnell. - Těší mě. Adriana Washingtonová.
Ještě mě neškrtejte a 27. června hledejte mé jméno, Adriana Washingtonová.
- Mám váš hlas? - Ano.
- Volíte? - Jo.
Všechno zaznělo v kampani...
Ano, jo, to je legrační.
Tak získáte hlasy.
Už musím jít, ale moc mě těšilo.
Alkohol na těchto akcích je vlastně past.
Jen tu jen proto, aby někdo řekl něco, co nemá.
Perlivá voda.
Díky.
Poradím si.
Já vím.
Je to šílené, ne?
Že jsme teď tady.
Život je šílený.
Teď jsem měla být ve škole.
Ušetřila sis čas a peníze.
Koukni na sebe.
Jsi tady sám?
Pár nás doprovází mladé z Young Professionals, ale rande nemám.
Ty? Máš tu spolubydlícího?
- Nezačínej. - Jen se ptám.
Má tě vážně rád, Dri.
Podle mě ti to vyjde.
- Co jako? - To všechno.
Všechno, čeho chceš dosáhnout v politice, ale taky v životě.
Viděl jsem to už na Penn,
když jsi pořádala protesty v otrhaných teniskách
- a tričku školní rady. - Ty boty sem netahej.
A vidím to i teď.
Na téhle luxusní benefici.
Ty máš tohle v krvi.
Vždycky jsi při mně stál.
I když jsme spolu nechrápali.
Jo.
Slíbil jsem Rose, že ti budu oporou.
A to chci být pořád. Chci tyhle chvíle s tebou sdílet.
Žádáš mě o ruku?
Ne.
Ale kdo ví, kam nás naše cesta zavede?
- Zlom vaz. - Díky.
Hej, nezlom si vaz.
Kde je Adriana?
Nevím, jestli dorazí, Becks.
Ale vypadáš bezvadně.
Ten Jack by si měl dát pozor. Jde z tebe hrůza.
Víš...
lidi občas nedokážou splnit všechno, co slíbili.
Adriana má teď hrozně moc práce, a když nepřijde, tak...
- Tak na jeviště nejdu. - Přece to všem nezkazíš.
Mám jen čtyři blbý repliky.
A proč jsi tak poctivě trénovala?
Od povinností se neutíká, jen protože na nás někdo zrovna nekouká.
Ne, stejně je splníme.
Tvá máma opustila všechno, co znala, aby se stala herečkou.
A vím, že ta samá kuráž dřímá někde v tobě.
Milujeme tě, Adriano!
Já věděla, že přijdeš!
Slíbila jsem ti to.
Snad nejdu pozdě.
Jdeš právě včas.
Promiňte, nechci rušit.
Můžeme se vyfotit s budoucí kongresmankou?
Jistě, pojďte.
- Super. - Zbožňuju vás.
I vaši babičku. Podle mě máte zářnou budoucnost.
Děkuju.
Podepíšete se mi?
Jo, určitě. Dobře.
Přejete si?
Sam. Potkali jsme se v...
Vím, kdo jste. Jak jste mě našel?
Na internetu visí asi tisíc vašich fotek za barem.
Jasně. Takže stalking, jo?
Ne, jen...
Technicky vzato jo.
Ale sem jsem přišel proto,
že tu kóji fakt potřebuju do konce měsíce zrušit.
Tak jsem vám chtěl dát vědět. Připomenout vám ten termín.
Jasně. Už jste tady někdy byl?
Tady?
Ne... Není to zrovna podnik pro mě.
Dejte tomu čas. Tyhle podniky si člověka získají.
- Sedejte. - Nemůžu se zdržet.
- Jak dobře jste Bena znal? - Nijak zvlášť.
Byl to kamarád kamaráda.
Ale cosi zvláštního vyzařoval.
I v těch, co ho moc neznali, vyvolal dojem, že jsou výjimeční.
A vy? Zůstali jste po střední v kontaktu?
Ne, nezůstali.
Ale viděl jsem se s ním tři dny před tou havárií, takže...
Takže jste se s ním viděl, než umřel. To je fakt požehnání.
Jo.
- Já si nic... - Na účet podniku.
Skleněný vázy a stará elektronika, jako třeba pračky a tak.
A bylo tam auto.
- Ne! - Jo.
Auto.
- Prostě směsice. - Drahá.
Drahá.
- Dají ti kladivo nebo co? - Jo, čím se to...
Jo, mají kladiva. Taky páčidla.
- Ale já mám radši baseballku. - Jo, baseballovou pálku.
- Ahoj. - Vítej doma.
Johne, to je Linda.
- Linda.
- Ahoj. - Přinesu ti jídlo. Přisedni si.
Asi přemýšlíš, co tady u vás dělá cizinka.
To vůbec ne.
Jsem z té skupinové terapie.
Ta těhotná.
- Vítej. - Díky.
- Ahoj. - Jak je? Viděls ty fotky?
Jo, viděl. Díky.
Byl jsi někde na výletě?
Jo, byl jsem v Coloradu.
Poblíž Pagosa Springs.
- Na místě té havárie. - No...
To asi byla síla.
Jo, docela jo. Čekal jsem...
Nevím. Čekal jsem prostě nějaký pole.
Ale když jsem tam stál, vnímal jsem spoustu...
energie.
A já nejsem takovej. Nejsem ten typ, co vnímá energie.
Vlastně jsem spíš pravej opak.
Ale pak jsem tam stál.
A prostě jsem je cítil. Všechny.
A modlil jsem se za ně a za nás, za nás všechny.
A asi to bylo od té havárie poprvé, co jsem si nepřipadal bezmocnej.
Já si tak připadám.
- Poslyšte... - Proč jsi tam jel? Co tam?
Jenom...
Říkal jsem si, že...
Kvůli mým nočním můrám. Měl jsem o tom místě zlý sny.
Tak to jel vyfotit, abych viděl, že už tam nehoří.
Ty jo, to je od tebe fakt úžasný gesto.
Poslyšte...
Jo, omlouvám se. Nechtěl jsem ovládnout debatu.
- Linda nám vyprávěla, jak byla v LA. - Promiň.
Ne, jen... Zrovna jsem byla u toho,
jak se mě Garyho rodiče v podstatě pokusili unést.
Ne tak úplně. Trochu přeháním, ale jen trochu.
Jela jsem jim říct, že...
Sakra, pardon. Tohle musím vzít.
V pohodě.
Už jsem tady říkala, že jsem jela k nim domů.
Jejich kuchař pro nás uvařil.
- Same? - Ahoj, Lacey.
Snad nějak neruším.
Říkalas, že můžu kdykoli zavolat...
Jasně. Co se děje?
Jsem v baru a bavím se s jedním chlápkem.
A asi se mnou flirtuje.
A?
A...
Možná jsem trochu připitej a mám strach, že si podělám život.
Nepoděláš si život.
Jedině kdybys to chtěl.
Můj kámoš ze střední...
Ben, ten, co mi umřel.
Byl víc než jen kámoš.
Vlastně jsme spolu nikdy... Nic moc jsme spolu neměli.
Šlo spíš o vzájemný city.
Chápeš, každý slovo nebo dotyk byly jako...
plamen... a potom...
A potom?
Bojoval jsem s celou řadou hlasů.
A můj táta nebyl a není zrovna nejosvícenější muž pod sluncem.
- Totéž platí o zbytku rodiny a... - Jasně.
Pak jsem poznal Siennu a ta mě milovala.
A já miloval ji, chápeš, a všechno najednou bylo...
Jednodušší.
Jo.
Prostě...
Pokus se nikomu neublížit, jo?
Jo.
- Ahoj. - Ahoj.
Steve.
Nechal jsem ti vyčistit kabát.
- Promiň mi ten včerejšek, byl jsem... - Nemusíš se omlouvat.
Vypadáš mnohem líp.
Díky. Běžně tak nekončím.
Byl to drsný týden.
Všichni jsme to zažili. Neboj, nic nepovím.
Díky.
Čeká tě někdo, nebo...
Já Brenta opustil.
Cože?
Já...
Opustil jsem svýho bratra.
On bral drogy a...
Když to za mnou přišel žehlit, odkopnul jsem ho.
Rodina je složitá věc.
A spal jsem s Amandou.
Proč jsi... Teda, je nádherná, ale...
Snoubenka mrtvýho bráchy.
Do prdele, už mi prostě hráblo.
Máš rád palačinky?
Udělám ti palačinku. Pojď dál.
Krásnej dům.
Díky. Banka mi ho brzy sebere.
Sladkou? Slanou?
Slanou, prosím.
Edward se mě ptal na dopisy.
Jak o nich ví?
Zřejmě mu kámoška řekla, že mu psala, ale nic mu nepřišlo.
Já ti říkal, že máme být upřímní.
Díky. Jako bych už tak neměla dostatečně černý svědomí.
Jak dlouho tady ta těhotná bude?
Jmenuje se Linda.
A nevím, jak dlouho tu bude. Ještě chvíli jo.
Díky, že ses zeptala.
No, možná kdybys tu byl...
Colorado pro mě byla fakt hluboká zkušenost.
Jo, to jsi dal u stolu jasně najevo.
Promiň, nebudu o tom mluvit.
- Tak to nemyslím. - Tak jak?
Co chceš... Co mám jako říct?
Ty chceš Edwardovi pomoct tím, že zaletíš do Colorada a pošleš mu fotky?
- Jo, tak jsem chtěl pomoct. - Odletěl sis a poslal fotky.
Ale to já jsem vedle něj seděla, když je dostal.
To já jsem sledovala, co s ním dělají.
Je mu 12, Johne.
Je mu 12.
Přišel o mámu, přišel o tátu a taky o bratra.
Jo, a já přišel o Jane, o Bruce a o Jordana taky.
Miloval jsem je a taky tady teď truchlím.
- To já vím. - Fakt jo?
- Jasně, že jo. - Protože já prostě...
- Co? - Není tu pro mě místo.
Prostě... Nemám tady místo.
Co to povídáš? Kde nemáš místo?
Nikde. Tady.
Johne, to není pravda.
Já vím. Jo, já vím.
Musím... Já nevím, půjdu prostě...
Půjdu se podívat do práce.
Prosím tě, přece teď neodejdeš, proboha. Teď prosím neodcházej. Johne!
Už usnula.
Dobrou noc.
Kojo?
Můžeme si promluvit?
Vím, že máš o Becks strach.
A jsi dobrej strejda.
Ale já dneska dorazila, nebo ne?
Taky jí chci pomoct, dokud tady jste.
Tvůj přítel, Eric.
Zařídil nám to mnohem dřív, než jsem čekal.
Asi se fakt těší, až zmizíme ze země.
Kdy odjíždíte?
Brzy.
Musíte?
Ano.
- Moje rodina mě potřebuje. - Jo.
Moje firma mě potřebuje a Becks potřebuje vědět, kde má domov.
Dobře.
Jsem za tebe vážně vděčný.
Projevila jsi nám víc laskavosti, než bych tady kdy čekal.
Bude se nám stýskat, Adriano.
Mně taky.
Po vás obou.
Čau.
Promiň.
Nechci tě děsit.
- V pohodě. - Nemohla jsem spát.
- Jsi v pořádku? - Jo, jen mám žízeň.
Vím, že tohle je fakt ubohost, ale nevšiml sis ho?
Neviděl jsi ho?
Proč se na to každej ptá?
Protože jsi ho jako poslední na světě ještě mohl vidět živýho.
Jakákoli maličkost, sebemenší drobnost, kterou si vybavíš,
i naprostej detail by pro mě hrozně moc znamenal.
Vím, že ode mě není fér se na to ptát.
Ale ty jsi zázračnej chlapec. Přežil jsi.
Omlouvám se.
Promiň, to není fér.
Vzpomínám si, že jsem ho viděl vzadu v letadle.
Oba jsme si protahovali nohy.
Nemluvili jsme spolu. Jen se na mě usmál a kývnul.
Působil na mě jako fajn chlap.
Jordan měl svoje adidasky, žlutý tričko a manšestrovou bundu.
Cesta taxíkem trvala asi 40 minut.
Vyjeli jsme pozdě, protože si zašel do obchodu.
Nešel náhodou za tebou?
Jo, byl se mnou.
Já, Jordan a táta jsme v letadle seděli vzadu.
A máma v první třídě.
Přinesla nám dezert, co jí dali.
Nejdřív přišel takovej...
velkej otřes.
Všichni to cítili. Na levé straně.
Bylo to jako facka.
Pak to zase odeznělo.
Mysleli jsme, že už to bude dobrý.
Pak to přišlo znovu, horší než předtím.
A pak jsme všichni...
Věděli jsme to.
Prostě jsme...
Prostě jsme to věděli.
Nemohl jsem k mámě.
Nikdo jinej mě nedokázal uklidnit.
Jenom Jordan.
Říkal, že spolu pojedeme k oceánu.
Zaplavat si v Pacifiku.
A to mě uklidnilo.
Věděl jsem, že ať přijde cokoli...
vždycky to bude můj bratr.
A postará se o mě.
Byl to můj hrdina.
Díky, Eddie. Děkuju ti.
Překlad titulků: Růžena Svobodová