MAHIRA PRÁCE SNŮ?
EDWARD PŘECE ROCKOVÁ HVĚZDA
OMG, JO!
A TVOJE?
SPISOVATELKA
CO BYS PSALA?
NEVÍM…
ASI PŘÍBĚH TRAGICKÉ LÁSKY
MÁŠ NĚJAKÝ FOTKY S JORDANEM?
JO… PROČ?
POŠLEŠ MI JEDNU?
MOŽNÁ POZDĚJI…
JE POZDĚ, UŽ MUSÍM JÍT SPÁT.
JO
DOBROU, BLBEČKU
- Co to děláš? - Nic.
Komu píšeš?
Kámošovi.
Žádnýho nemáš.
To teda mám.
Je to Mahira?
Nevím.
Nevíš, s kým si píšeš?
Proč tě to tak žere?
Nežere.
Dneska tu spát nemůžeš.
Cože?
Musíš odejít.
- Proč? - Proč tě to tak žere?
- Furt se na mě zlobíš? - Všechno se netočí kolem tebe.
- Musíš zmizet. - Kdo to je?
Odejdi zadem. Fakticky.
- Kdo to je? - Hned teď.
Běž.
Řekneš mi aspoň, kdo to je?
AUTORKA KNIŽNÍ PŘEDLOHY
MILÝ EDWARDE
- Ahoj. - Ahoj.
Copak?
Nesměj se.
Tak ty umíš akansky?
Tobě taky dobré ráno.
Vyhledala jsem si to, zatímco si spal.
Ne, to je na mě už moc roztomilosti.
Tak teď budeš muset celý den zůstat se mnou v posteli.
Ale jen pět minut.
Tentokrát vážně, mám za úkol
jít s kýmsi na brzkou snídani, na pozdní snídani, oběd a pak na kafe.
Promiň, teď jsem to fakt zabila.
- To byla hrůza. - Ne.
Jen si musím zvyknout na to tvoje svádění kancelářskými řečmi.
Jo? Co máš na programu ty, chlapáku?
Co je?
Půjdu na naši terapii.
Oznámím jim, že odjíždím.
Takže je to oficiální?
Vždycky to bylo oficiální.
Jen jsem myslela, že…
Když jsme…
Promiň, jen…
Sakra.
Panebože.
- Dobré ráno. Teda, sluší ti to. - Dobré ráno.
Bože, není to na první den přehnaný?
Já ti nevím. Dílna je stylový místo.
- Dobré ráno. - Ahoj.
K snídani je enchilada.
- Fakt? To je humus. - Šílený, já vím.
- Divný. - Jak ses vyspal?
Nestěhuje se někdo vedle k Shay?
O nikom nevím.
Teď jsem venku potkal Xaviera.
- Xavier se vrátil? - Kdo je Xavier?
Shayin táta.
- Ahoj. Máš pohovor? - Cože?
Ne, Lacey mě najala do dílny.
- Bezva. - Stěhuje se k nim?
- Snad ne. - Johne.
Jednou za čas přijede a chvíli zůstane.
Jak dlouho asi?
Několik týdnů nebo třeba měsíc či dva.
Moderní.
Schováš mi trochu? Dám si to i k večeři.
Ne, to ne. Dneska večeříš s Edwardem.
- To je dneska? - Jo.
Sakra.
Slíbil jsem Markovi, že za něj zaskočím.
Má na návštěvě rodinu z Arizony.
Já jedu z práce na terapii. Máme to ve sdíleným kalendáři.
- Už k němu nemám přístup. - Jak dlouho?
- Nevím, vyhazovalo mě to. - Proto je sdílenej.
- Aby ho viděli oba. - Můžu terapii vynechat.
- Přece bys… - Ráda, když to pomůže.
A co tohle? Vezmu Edwarda s sebou do práce a dáme si pizzu.
Bude to bomba. Co říkáš?
Jo, klidně.
Dobře. Fajn. Bezva. Tak jo.
A jakej je? Shayin táta.
Tak trochu čurák.
Pekárna Truffles Bakery.
Promiň. Nejlepší ve státě.
- Ne, díky. - Ne?
Vážně musíme probrat vaše měsíční výdaje.
Z klubu vystoupím.
Co ten byt v Los Angeles? Dostala jsi už tři nabídky a nic.
- Jo, stáhla jsem ho z prodeje. - Cože?
Dobře, Dee Dee, chtěla jsi pomoc s finančním plánem.
Jo. Klub.
- Tak co Barnard? - Ani omylem.
Jsou jiné možnosti. City College.
- Hunter College, SUNY… - Zoe je na Barnardu.
Chodí na Barnard a nedokončí ho jedině přes mou mrtvolu.
A poslední, co chceš, je nechat ji vyrazit na cestu kolem světa.
- Tak musíme probrat dům. - Jaký dům?
Tenhle dům.
- Je to dost změn. - Vydrž.
A v rychlém sledu, ale jestli máte být zase solventní,
- musíš… - Ze slova „solventní“ mám slzy v očích.
- Zdravím. - Dee Dee Cameronová?
Ano. Děkuju.
Panebože.
Od koho to je?
Od Charlese.
Od tvého manžela?
Jo.
ŠAMPAŇSKÉ FRANCIE
Musel to objednat už dávno, že?
Pěkný.
ŠŤASTNÝCH 25. S LÁSKOU CHARLES.
Dokonce s vlastním věnováním.
Máte výročí?
Dneska, jo.
Držíš se?
Šťastný posraný výročí.
Kde jsme to byli?
Aha, jo.
Vychovala jsem tady dceru.
Je to můj domov.
Musíme přijít s jiným plánem.
Tak jo. Jeď.
Jo, dobrý.
Tak, a je to 24 sekund.
Chci mít pod 20.
Vždyť válíš.
A do zkoušek máš ještě dva dny.
- Jo, ještě si musím vymyslet přezdívku. - Jasně.
Každej nějakou má, třeba Agresorka Annie a Terminátorka Teresa.
- Jasný. - Jo.
Co třeba Šroťačka Shay?
To je dobrý.
- Jo. - Jo.
A ten chlap včera, to byl tvůj táta?
Jo, jo.
Jak to jde?
- Jak to jde? - Jo.
Není to třeba divný nebo něco?
Proč by bylo?
Já jen, že je věčně pryč a teď je najednou tady.
- Není to divný, jasný? - Dobře. Tak fajn.
A bydlí u vás, i když jsou s tvou mámou rozvedení?
Jo.
Dobře. Fajn.
Jak dlouho u vás bude?
To nevím.
- To ti nevadí? - V práci dost cestuje.
Teď má volno, tak ho tráví s náma, chápeš? A už jsem říkala, že je bezva.
- Tečka. Konec. - Dobře.
Ty jo, tak to je super, že tady bude na ty zkoušky.
Jo, mám fakt štěstí.
- Jo. - Tak jo.
Jasně, dobře. Můžeš?
Vydrž.
MAHIRA PŘÍLOHA: OBRÁZEK
Píše ti kámoš?
Jo. Promiň, musím jít.
Uvidíme se později.
RADIKÁLNÍ ABSOLVENTSKÝ PROJEV
Představme si to. Studium zdarma. Dostupné bydlení i lékařská péče.
A není to nemožné.
Nařiďme zákonem, že 50 % bytových jednotek
ve všech nových rezidenčních budovách musí být sociální byty.
To jsi mi mohla říct dřív.
Abych se to nedozvěděla až od Tuckera Carlsona.
- Vědělas, že jsem měla projev. - Projev? To je volání do zbraně.
Byla jsem zapálená.
Padesát procent pro sociálně slabé je…
- Přesně můj plán. - Socialismus!
- Natalie. - Získalo to hodně pozornosti.
Nesmíme si znepřátelit vlastníky nemovitostí.
Pořád věřím, že to řeší bytovou krizi.
Jestli lidi neví, kde stojím,
měla bych voličům vysvětlit, proč je dostupné bydlení lidské právo.
Teď nechceme lidi o něčem přesvědčit, ale vyhrát volby.
Ty se konají za dva týdny.
A ty teď s tímhle musíš něco udělat. Hned.
KANDIDÁTKA DEMOKRATICKÉ STRANY
Hej! Co to děláš?
Nic.
- Ty jsi mě vyříznul? - Ne… Co je ti po tom?
- Je to moje holka, úchyle. - Já nic… O nic nejde.
- Vrať mě tam. - Ne.
- Vrať mě na tu… - Už jsi prostě pryč!
- Migueli. - Vítejte, pane Chene.
Hned jsem tu.
- Promiň, nechtě… - Pojď.
Co tady sakra děláš?
Jak jsem u té večeře řekla, že Brent zas spadl…
- Že do toho zas spadl po vašem setkání… - Co s tím?
Chci jen říct, že to mělo milion důvodů. Ty jsi až tak tisící z nich.
A to je lepší, nebo horší?
- Nechodíš na terapii. - Mám moc práce.
- Tvoje problémy se samy nevyřeší. - Tam je ale řešit nemůžu.
Už začínám chápat, jak to Brent myslel.
Prý když jde do tuhýho, zdrhneš.
- Měj se. - Amando.
DARY PRO CHARITU GOODWILL
KŘEHKÉ
Tak jsem vystěhoval Benovu kóji.
Jo, všechno jsem odvezl do Goodwillu.
A…
Nedokázal jsem tam nic nechat.
Proč?
No, prý hodně z darovaných věcí stejně končí na skládce, tak jsem prostě…
Nešlo to.
Jsou to jeho krámy.
Jeho věci.
Jeho majetek.
Prostě mi to nepřišlo správný.
Já mám pořád garáž plnou sestřiných věcí.
Co takhle uspořádat garážový výprodej?
Proti těm jsem už z principu.
- Vydělávat na jeho smrti se mi příčí. - Výdělek může jít na dobrou věc.
To by asi šlo.
Počkat. Nebylo by to náhodou šíleně depresivní?
„Přijďte na výprodej. Kupte si věci našich blízkých.“
- Ne. - „Jsou mrtví, ale jo, klidně.“
Tyhle výprodeje jsou depresivní už z podstaty, tak proč ne?
- No, tak jo. - Takže chcete? Já totiž vtipkovala.
Já…
Jdu do toho, když Kojo zůstane.
Ne. Jedu do Ghany.
- Jedu. - Ale no tak.
Mami?
Jsi tady, mami?
Co je do prdele tohle?
Mami?
Mami. Ahoj.
- Panebože! To je překvapení. - Ahoj. Čauky.
Jsi v pohodě?
- Díky, že jsi přišla zrovna dneska. - Jo, nedošlo mi, co je za den.
Jo. To je od tebe hezký.
- Hrozně ráda tě vidím. - Proč vytahuješ tátovo oblečení?
Pořádám s tou skupinkou garážový výprodej ve Whitestone.
- Charitativní. Tak prostě… - Takže to prodáš?
Jen ty hnusné polokošile.
- Nelíbí se mi. - Tak jo. Mami?
Jo?
Zítra letím do Barcelony.
- Cože? - Jo.
Koupila jsem letenky u přeprodejce.
A byly super levný, ale pod jednou podmínkou.
Musíš letět, kdykoli pro tebe mají místo, takže letím zítra.
- Zítra? - Jo.
- Mami, věděla jsi to. - Jenom…
Doufala jsem, že s tím třeba chvilku počkáš, víš?
Třeba aspoň přes léto.
Jo, chtěla jsem ti to říct osobně a teď už to víš, dobře?
Zoe, potřebuju tě.
Vím, že je to těžká doba pro nás obě.
Ale teď tě vážně potřebuju tady.
- Já vím. - Prosím.
Prosím.
Musím jet, mami. Promiň mi to, ale fakt musím.
Ahoj.
- Je happy hour. Drinky za polovic. - Ne, díky.
Odvážel jsem Benovy věci z kóje a zase jsem tam viděl ty tvoje.
- Jen do konce měsíce, jak jsem řekl. - Dobře, tak jo.
To jdeš až sem, abys mi řekl něco, co už vím?
Prostě… Už to potřebuju uzavřít.
Co budeš s Benovými věcmi dělat?
Garážový výprodej.
Jo, výdělek pak dám neziskovce jménem Operation Sanctuary.
Pomáhá veteránům s péčí o psychické zdraví.
To je bezva.
Musím se těch věcí zbavit. Musím…
Musím je už dostat ze života někam, kde můžou být fakt k užitku.
Potřebuju z toho skladiště pryč.
Jo.
Chápu.
Na Bena.
Na rovinu, je to socialismus. A naivní a přezíravé k potřebám komunity.
Říkám to celou dobu. Nemá žádné zkušenosti.
Nemá platformu.
Fakt, že její babička byla národní poklad, z ní vhodnou kandidátku nedělá.
Šíří se to po sítích jako požár.
Nerozumím jejím postojům.
Musí se od těch tvrzení hned distancovat.
Paní Washingtonová uměla…
Tahle země má vážně zlé novináře.
- Její vnučka nikoli. - Jo.
- Souhlasím. Nemůže vycouvat. - Co uděláš?
Uteču.
Jo, přesně. To je něco pro tebe.
- Jo. - Koukni na ten stolek.
Krása.
- Co tady děláš? - Rozhodl jsem se přijít pomoct.
Nemáte s Daphne plány na víkend?
- Fajn, jestli mě tu nechceš… - Ne, dobrý. Vyndej tyhle věci.
AUTOATLAS
Co je?
To si pamatuju.
Brent do toho v dětství pořád koukal.
Jeli jsme třeba k rodině do Jersey, ale my dva jsme plánovali road tripy
do Manitoby a Twin Falls.
Taková kniha cestovních přání.
Byli jsme děti.
Panebože! Ona přišla. Koukněte…
Jsem tady. Úspěšný výprodej přeju.
- Vypadáš nádherně. - Díky, že jsi přišla.
- Ráda tě vidím. - Bezva.
A ty. Jsi čím dál krásnější.
- Jo. - Prosím tě.
- Fakt. - Čím dál víc.
- Jen záříš. - Jsem balón.
- Zdravím. Chcete pomoc? - Kdopak je tenhle dlouhán?
To je můj muž, John.
Tak to je John? Těší mě.
- Určitě na mě pěla chválu. - Na terapii zazní všechno.
- Pomůžeme ti vybalit. - Díky, auto mám tam. Ten rover.
- Je odemčený, myslím. - Dee Dee!
- Ahoj. Jak je? - Ahoj. Pozvedneš nám úroveň.
- Má žena, Sienna. - Ahoj, Si… Položím to.
- Ta kráska… - Jo.
- A vaše dcery tam bohatnou na limonádě? - Jo. Naše je jen Geena.
Rozkošná.
- Dárek pro hostitele. - To jsi nemusela.
- Ne, prosím. - Díky.
Dárek k výročí?
- To si nemůžeme vzít. - Jo. Ne.
Chci vám to dát, protože… Já nevím.
Užijte si romantický večer. Mně je k ničemu.
- Užijte si ho vy. - Co to dě…
Víš, kolik to stojí?
Netuším.
Tři a půl tisíce dolarů.
- Můžu? - Jo.
- Bože.
No, měla bych si ho nechat.
- Nerada to dělám. - Samozřejmě.
- Fakt, ne… Nemusíš. - Seženu něco jinýho.
- Netřeba. - Jen to vrátím do auta.
- A zjistím, co tam… - Dobře.
Jo.
Mahiro.
- Díky. Pěkný den. - Dobře, i vám.
Ještě něco?
Ne, díky.
Díky. Pěkný den.
Děkuju.
MÁM NOVOU PRÁCI SNŮ.
NAKLADATEL. DEJ VĚDĚT, AŽ DOPÍŠEŠ ROMÁN. PUSU, E.
Stačí skrolovat.
Je tam prostě úplně prázdno.
Jen to údolí a na pozadí hory.
A je tam naprosté ticho. Ale vnímáte tam jistou přítomnost.
Já nejsem duchovně založenej, ale cítil jsem to.
Vnímáte to. Já cosi vnímal.
Promiň, já prostě… Nemůžu.
- Ale díky. - Jo.
- Lacey má moje číslo. - Johne.
- Díky, jo. - Můžeme si promluvit?
Jo.
Ježíši.
Promiň. Nemám o Coloradu mluvit.
Dee Dee tamhle brečí. Super historka.
Mrzí mě, že ti vadí, že jsem jel. Že je ti můj zážitek u prdele.
- Pochop, moc to pro mě znamenalo. - Jo, myslíš jen na sebe.
Johnův zážitek.
Ne můj, ani Dee Dee ani ostatních, co právě truchlí
na posraným garážovým výprodeji terapeutické skupinky.
Jde o… tebe.
Prosím.
No tak!
Vlevo!
Hej, Zázraku! Jsem Shayin táta, pojď sem.
Dobrý! Vstávej!
Jeď!
Upřímnou soustrast. Slyšel jsem, co se stalo.
Vážně jsi Zázrak.
Edward. Jmenuju se Edward.
Jeď, Shay!
ZKOUŠKY
Do nich, Shay!
Tak jo! Honem, braňte mě!
- Jo! - Ano!
Jo!
Na tom manévru dělala týdny. Myslím ten, kdy se otočí a uskočí stranou.
Rád slyším, že v tom je technika.
Mně to totiž připadá jen jako holčičí strkanice.
Ještě jste na roller derby nebyl?
Ne. Nebyl jsem doma, když ji to posedlo.
A zase válí. Ty jo.
Je skvělá atletka.
Ale upřímně, kéž by se věnovala něčemu užitečnějšímu.
Ale ona tohle zbožňuje. Nade všechno.
Musí začít zvažovat dlouhodobý dopady svých rozhodnutí.
- A to znamená? - Golf.
Golfistkám školy přímo cpou stipendia.
Jo, ale ona miluje roller derby.
Eduardo, ty jsi naprosto bez problému.
S tvými zážitky se tvá přihlášková esej napíše sama.
Chci Shay zajistit stejnou šanci.
Shay je fakt chytrá. Dostane se, kam chce.
- Takže se ti líbí? - Ne, já… Jsme jen kámoši.
Neznám moc kámošů, co se vkrádají kámoškám do pokojíku.
Hezky, zlatíčko!
HOTEL BEAR MT. INN
Panebože!
Poprvé mě sem babička vzala v pěti.
Konečně jsem pochopila, co lidi mají na horském vzduchu.
Člověk tady dýchá hlouběji.
A tak sem jezdím přemýšlet.
Všechno se tu zdá jasnější.
Chytré.
Jak to šlo na terapii?
Bylo to smutné. Dokonce i Milo projevil city.
- Rozbils jeho ulitu? - Jo.
Beze mě? Tak teď jsem smutná.
Bože. Asi už mám signál.
Potřebuješ to jít řešit?
Ne.
- Nemůžeš je ignorovat věčně. - Věčně ne. Jen dokud jsem tady.
To bylo babiččino pravidlo.
Tady práce neexistuje.
Dobře, tak zůstaneme navěky.
Dobře.
Můžeme prodávat popcorn.
A vést divadelní soubor, co hraje jenom Jacka a fazoli.
V Ghaně máme taky hory, víš?
Aburi. Nádherné městečko v horách jen 45 minut od Akkry.
Jen si to představ. Banánovníky.
Ptačí zpěv. Křišťálově čistý horský vzduch.
- To zní dokonale. - Jo.
Já jen, že když už chceš utíkat do hor,
můžou to být moje hory.
Tak jo.
Pokud se rozhodnu utéct do hor, určitě to budou ty tvoje.
Zamiluješ si to tam. A všichni si zamilují tebe.
Budeš královna Ghany.
A já myslela, že máte ústavní demokracii.
Kvůli tobě bychom nastolili monarchii.
No teda.
Žádnej chlap nikdy neslíbil, že pro mě svrhne vládu.
Převrat je to nejmenší, co bych pro tebe udělal.
To je pěkný.
Ahoj.
- Krásný dům. - Co tu sakra děláš?
Vyhledal jsem si výprodeje pro Operation Sanctuary
a vyhodilo mi to adresu.
Nesmíš tady být.
Tak fajn. Jestli chceš, tak půjdu.
To bys měl.
Jo. Fajn, půjdu.
Ale tady máš. Vem si je.
Ben mi je dal před odletem do Kábulu. Mají cenu aspoň sto dolarů.
Přemýšlel jsem nad tím, cos říkal.
Že jeho věci můžou být někomu k užitku, tak…
Zlato.
Zdravím, vítejte.
To je Sienna.
Moje žena.
Same, nezmínil ses, jak krásnou máš manželku.
Vernon.
Odkud se vy dva znáte?
Přes Bena. Dělili se o tu kóji.
To on tam má ty krámy.
Vinen.
Ale to je prostě těžký. V garsonce nemám na všechno místo.
Na rozdíl od vás. Jsme ve Versailles nebo co?
Bože, ne. Měl jste to tu vidět před dvěma lety.
Dům křičel po opravě.
Proto se mi líbí. Miluju všechno, co křičí po opravě.
Příkladem jsou moji ex.
Tak se porozhlédněte. Máme tu fajn výběr.
Těšilo mě…
- Vernon. - Vernon, jo.
- Manželku jsi nezmínil. - Musíš pryč.
Nepřišel jsem ti dělat potíže. Jen jsem chtěl udělat něco hezkýho.
A fakt mám rád garážový výprodeje.
- Tak díky za návštěvu. - Díky.
Takže můžu dál?
Co to z tebe cítím?
- Hádej. - Ne. Co to je?
Babiččiny polívkový knedlíčky.
Dala mi svůj recept.
Mám ho jenom já.
Chtělo to asi dvacet pokusů, ale konečně se mi celkem povedly.
Možná bychom…
je mohli sníst spolu.
To má být nabídka příměří?
Přesně tak.
- Bereš něco? - Ne.
Už 18 měsíců a 16 dní jsem čistej.
Vzpomínáš si? Tvoje oblíbený.
Babiččinou kuchyní mě neoblbneš.
- O to mi nejde. - Gratuluju k 18 měsícům.
- Přijď za dalších 18. - Steve.
Nechci tě ani vidět.
A jestli se ukážeš u našich, tak máme problém.
Ochutnáš aspoň jeden?
Táhni do prdele.
- Ahoj. Copak? - Ahoj, tohle jsem ti vyrobil.
Šroťačka Shay.
Je to nálepka na helmu.
Nelíbí se ti? Nebo máš nakonec jinou přezdívku?
- Můžu vyrobit jinou. - Ne, jenom…
Já v týmu nebudu.
Cože? Nevzali tě?
Ne. Jasně že mě vzali.
Jenom mi došlo, že roller derby není moc užitečný
z hlediska mých dlouhodobých cílů.
Děláš to kvůli tátovi?
Je to moje rozhodnutí. Táta mi jen pomohl uvědomit si cíle.
Ne, trénovala jsi na to měsíce. On tu rok nebyl a teď jen všechno zkazil.
- Blbost! - Víš, že mám pravdu.
Oblíkla jsi figuríně jeho bundu, abys ho mohla zmlátit. Že jo?
Cože?
Táta měl pravdu. Jsi do mě divně zblblej.
A je divný, že u mě spíš.
To teda nejsem. A divný je to kvůli němu. Až teď.
Nejsem zblblej do tebe, ale do jiné.
Do koho? Do Mahiry? Holky tvýho bratra?
On nás spojuje. Oba jsme ho znali, kdežto ty ne.
Ona miluje jeho.
- Poslala mi selfie. - Kecáš. Ukaž.
Čí je to ruka? Není Jordanova?
- Vystřihl jsi ho z fotky? - Ne.
Fajn, to máš fuk, Zázraku. Hodně štěstí.
- Takže budeš golfistka? - Čau.
Jsi blbá!
Možná Xavier s Besou udělali dobře. Naši zůstali spolu a jen se trápili.
A taky všechny kolem.
V pohodě, zlato?
Jo.
Já si to neumím představit. Nedovedla jsem se svýma ex zůstat kámoška.
To mi řekla na našem třetím rande.
- Panebože. - Řekla…
- Když to nevyjde, už spolu nepromluvíme. - To tvrdíš vždycky. Neřekla.
Ale jo.
Jak jste se poznali?
V jednom baru.
Ve skutečnosti chtěl mou sestru.
A ze mě se náhodou stala cena útěchy.
Co… Mou mámu?
- Ne, já jsem Jane nebalil. - Johne.
- To neříkej. - Ale no tak.
Pochválils jí klínky. To není balení?
- Ne. - Klínky?
- Fakt, co jsou… - Tak jsi ji balil?
Byly pěkný, jasný?
Z červenýho manšestru. Měly přezky. Jo.
V tomhle šla do baru?
Jane mohla jít v pytli od brambor, a vypadala skvěle.
Kdežto já se hodinu chystala. Měla jsem navlněný vlasy.
Vysoký podpatky, z kterých mi málem upadly nohy.
Jo, a seděla jsi, tak jsem tě prvně neviděl.
- Ale jakmile jsem tě spatřil… - Spatřils její snubák.
Na první pohled jsem věděl, že jsi ta pravá.
Do tvýho kvízovýho týmu. To řekl.
- Jestli vím něco o klasické hudbě. - Chtěl jsem tě zas vidět.
- Byla to výmluva. - Bože.
A skončilo to tak, že Bruce spustil o… Kdo to vlastně byl?
- Stravinskij. - Jo.
A já tam seděla a krčila rameny. „To máš za to, žes to nezkusil dřív.“
Trčeli jsme v zapadlým baru a poslouchali Bruceův výlev o ruským baletu.
Tohle jsi v té historce nějak opomněl.
Myslíš to, že jsi nechtěla nic vážnýho?
Jo. Jen rande na jednu noc.
Sedmnáct let dlouhou noc.
A Dee Dee s tím šampaňským, to bylo…
Tentokrát nám aspoň nenutila pečivo.
A pak tu byl ten Vernon.
Zvláštní chlap.
Jo, asi jo.
Takže to byl Benův přítel?
Jo.
Ale myslíš, že s Benem byli, no, pár?
Ne.
Cože?
- Já… - Myslíš…
Podle tebe byl Ben gay?
Jo, já nevím. Možná. U bývalýho šéfa jsem to odhadla správně.
A…
Já nevím, prostě…
Zdálo se mi, že Ben je do tebe asi zamilovanej.
Někdy se na tebe prostě tak díval.
Cože?
- A že jsi nic neřekla. - Nechtěla jsem nic pokazit.
Jen jsem z něj občas měla ten dojem.
Nikdy nic takovýho neřekl.
Bože, to je smutný.
Že to nedokázal říct ani tobě.
Jestlipak kdy našel lásku?
Fakt doufám, že jo.
No, asi vlastně rozumím, proč mi nikdy nic neřekl.
Vůbec totiž nechápu, proč bych chtěl chlapův hrubej, škrábající obličej,
když můžu mít tenhle jemnej, sametovej krk?
Tohle rameno.
Tenhle záhyb.
Jako hedvábí.
Čím to, že jsi tak hlaďoučká?
A když je maršmeloun rovnoměrně opečený, zavřeš ho mezi sušenky.
A máš hotovo.
- Takže vezmeš výtečnou čokoládu. - Jo.
A položíš ji na sušenku s horkým slizem ze sladkého želé?
Jo.
A já měl za nejhorší americké jídlo chili cheese dog.
- Ale tohle ho poráží. - Musíš ochutnat, strejdo.
Jo, buď trochu otevřenej jiným kulturám.
- Fajn. Kousnu si. - Jo.
Bezva.
Já to věděla. Opeču další.
Dobrý.
Nevyprávějí se u ohně příběhy?
- Jistě. - Jo.
Dobře.
Bylo nebylo.
Žila byla jedna krásná královna.
A ta vládla malému ostrůvku jménem New York.
A byla to laskavá a spravedlivá královna.
Chtěla to nejlepší pro svůj lid,
který nutně potřeboval jídlo a domov.
Ale královniny nejbližší poradce děsily její nové metody vlády.
A tak královnu vyhnali na dalekou horu.
A uvěznili ji tam velmi mocným kouzlem.
Královna byla hrozně smutná a osamělá.
A musela přežívat na změklých cukrových homolích
- opečených nad ohněm. - Tragédie.
Ale jednoho dne
potkala toho nejkrásnějšího muže, co kdy v životě viděla.
Vládl své vlastní říši.
- Vážně? - Byl to král kadibudek.
Král kadibudek.
No teda.
A ti dva se okamžitě zamilovali.
Tou nejhlubší a nejopravdovější láskou, jakou kdy poznali.
Jejich láska dokonce překonala i to zlomyslné zaklínadlo poradců.
Kouzlo věznící královnu na hoře díky tomu bylo zlomeno.
Byla zase volná.
A tak královna New Yorku stála před rozhodnutím.
Jo.
Má se vrátit ke svému životu,
přestože pak toho krásného krále už nikdy neuvidí?
Nebo má poslechnout své srdce a odejít s ním do jeho království,
přestože to znamená opustit všechno, co znala?
Má poslechnout srdce.
Souhlasím.
Zajímavý, že má jenom jednu možnost.
Co kdyby se ten král přestěhoval do New Yorku?
Je to jenom pohádka.
Já ji nenapsal.
- Chtěla jsem… - Myslím…
- Promiň, mluv. - Ne, ty první.
Myslím, že bych se měl odstěhovat.
Krásné výročí, miláčku.
Ahoj, mami.
Zoe!
Jo.
- Ahoj. - Co to děláš?
Co bys řekla?
Piju tady sama šampaňský ze sklenice na džus.
Co ty tady děláš?
Poletím později.
Pořád plánuju cestovat.
Jenom to nebude hned teď.
Jo.
Dal mi za úkol ti to vybrat.
To jsi vybrala ty?
Co? Šlo o 25. výročí.
- Na tom bych nešetřila a on taky ne. - Zoe, tohle šampaňský…
Tohle šampaňský je báječný.
Krásný výročí.
Díky.
Prokrista, vem si na to píšťalu.
Krásný výročí.
Ty jo.
AHOJ, MUSÍME SI PROMLUVIT
DOBŘE! TEĎ?
V NEDĚLI? V MVZ? 11:00?
Co se tlemíš?
Chce si promluvit.
Bože, ty jsi pako.
Nejsem.
Šílený, že tě tohle už nemůžu naučit.
Jsi v pytli.
- Proč? - Poslouchej.
Když si holka chce promluvit, tak to není dobrý.
Jenom žárlíš.
Jo, jasně. Tak uvidíme. Ale netvrď pak, že jsem tě nevaroval.
- Můžu jen říct… - Ne, sklapni.
Miluju ji kvůli tobě.
No jasně, kámo.
Dobrou, blbečku.
Překlad titulků: Růžena Svobodová