MAHIRA SVAJONIŲ DARBAS?
EDVARDAS AIŠKU, KAD ROKO ŽVAIGŽDĖ
O DIEVE TAIP!!
O TAVO?
RAŠYTOJA
KĄ RAŠYSI?
NEŽINAU…
TURBŪT TRAGIŠKĄ MEILĖS ISTORIJĄ
TURI NUOTRAUKŲ, KURIOSE BŪTUM SU DŽORDANU?
TAIP… O KĄ?
GALI VIENĄ ATSIŲSTI?
GAL VĖLIAU…
JAU VĖLU, TURIU EITI MIEGOTI.
GERAI
LABANAKT, KVAILELI
LABANAKT, KVAILELE
- Ką veiki? - Nieko.
Kam rašai?
Draugei.
Tu neturi draugų.
Taip, turiu.
Mahirai?
Nežinau.
Nežinai, kam rašei žinutę?
Kodėl tai taip svarbu?
Nesvarbu.
Šiąnakt negali čia miegoti.
Ką?
Turi išeiti.
- Kodėl? - Kodėl tai taip svarbu?
Vis dar pyksti ant manęs?
Tik per daug nesipūsk.
- Tau reikia eiti. - Kas čia?
Išeik pro galines duris. Aš rimtai.
- Kas čia? - Dabar.
Eik.
Gal bent pasakytum, kas ten?
PAGAL ANOS NAPOLITANO KNYGĄ
- Labas. - Labas.
Kas yra?
Nesijuok.
Dabar ji prabilo tvi kalba.
Ir tau labas rytas.
Paguglinau, kol miegojai.
Ne, tai pernelyg miela.
Klausyk, dabar turi likti su manim lovoje visą dieną.
Deja, galiu tik penkias minutes.
Šįkart aš rimtai, nes turiu
ankstyvus pusryčius, vėlyvus pusryčius, priešpiečius ir susitikimą prie kavos.
Atsiprašau, tai buvo visai neseksualu.
- Aš viską sugadinau. - Ne.
Man tik reikia priprasti
prie tų nešvankių pokalbių apie susitikimus, kurie tau taip patinka.
Tikrai? O kas tavo tvarkaraštyje, dički?
Kas?
Eisiu į Gedulo grupę.
Pasakysiu jiems, kad išvykstu.
Taigi, jau nuspręsta?
Visada buvo nuspręsta.
Aš tik pamaniau, kad…
kai mes…
Atsiprašau. Aš tik…
Šūdas.
O Dieve.
- Labas rytas. Nieko sau. - Labas rytas.
O Dieve. Ne per daug išsipuošiau pirmąją dieną?
Nežinau. Dirbtuvėse stilius daug reiškia.
- Labas rytas, Edvardai. - Labas rytas.
Pusryčiams enčilados.
- Rimtai? Šlykštu. - Žinau. Tai beprotybė.
- Keista. - Kaip miegojai?
Ar kas nors atsikrausto į namą šalia Šei?
Nemanau.
Lauke sutikau Ksaverą.
- Ksaveras grįžo? - Kas tas Ksaveras?
Šei tėtis.
- Labas. Eini į darbo pokalbį? - Ką?
Ne. Leisė mane pasamdė dirbti dirbtuvėse.
- Kaip miela. - Jis parsikrausto ar ką?
- Tikiuosi, kad ne. - Džonai.
Retkarčiais jis atvažiuoja ir truputį pagyvena.
Kiek?
Kelias savaites, gal mėnesį ar du.
Modernu.
Gali man porą palikti? Čia ir mano vakarienė.
Ne. Šįvakar vakarieniauji su Edvardu.
- Šįvakar? - Taip.
Šūdas.
Pažadėjau Markui jį pavaduoti,
nes pas jį atvažiavo šeima iš Arizonos.
Džonai, iškart po darbo važiuosiu į grupę. Pažymėjau bendrame kalendoriuje.
Bet aš juo nebesinaudoju.
Seniai nebesinaudoji?
- Nežinau. Mane nuolat atjungdavo. - Bendro kalendoriaus tikslas tas,
- kad abu turime būti prisijungę. - Galiu praleisti grupę. Galiu praleisti.
- Ne. Tu nepra… - Praleisiu, jei reikia. Mielai.
Gerai, o jei šitaip? Pasiimsiu Edvardą į darbą,
ir suvalgysim picą.
Bus labai smagu. Taip tinka?
Taip. Tinka.
Gerai. Puiku. Jėga. Gerai.
Taigi, koks jis? Šei tėtis?
Niekšelis.
Triufeliai iš Bergeno kepyklos.
Atsiprašau. Geriausi šalyje.
- Ne, ačiū. - Ne?
Mums tikrai reikia pakalbėti apie tavo mėnesio išlaidas.
Sakiau, kad išstosiu iš klubo.
O kaip dėl buto Los Andžele?
Gavai tris pasiūlymus pirkti, bet nepardavei.
- Taip. Išėmiau skelbimą. - Ką padarei?
Gerai, Di Di, paprašei manęs padėti sudaryti finansinį planą.
Taip. Klubas.
- Gerai, o kaip dėl Barnardo? - Apie Barnardą nėra kalbos.
Yra kitų puikų pasirinkimų. Miesto koledžas.
- Hanterio koledžas, Bingamtono u-tetas… - Zoja įstojo į Barnardą.
Ji lankys Barnardą, verčiau mirsiu, bet neleisiu,
kad ji negautų Barnardo diplomo.
Patikėk manim, žinai, ko nenori?
Kad ji leistųsi į tą kelionę aplink pasaulį, apie kurią kalba.
- Gerai, turim aptarti namą. - Kokį namą?
Šitą namą.
- Gerai, žinau, kad daug permainų… - Atsiprašau.
…užgriuvo labai greit, bet vienintelis būdas atgauti finansinį mokumą…
- …yra… - Nesakyk žodžio „mokumas“,
nuo jo man akys paplūsta ašaromis, tiesiogine prasme.
- Labas. - Di Di Kameron?
Taip. Ačiū.
O Dieve.
Nuo ko siuntinys?
Nuo Čarlzo.
Tavo vyro Čarlzo?
Taip.
ŠAMPANAS PRANCŪZIJA
Turbūt seniau užsakė.
Geras.
SU 25-OSIOMIS METINĖMIS. MYLIU, ČARLZAS „CHAMPAGNE KRUG“
Jis net užsakė išgraviruoti butelį.
Jūsų metinės?
Taip, šiandien.
Gerai jautiesi?
Sveikinu su sumautomis metinėmis.
Kur baigėme?
Taip.
Šiame name užauginau dukrą.
Čia mano namai.
Teks sudaryti kitą planą.
Gerai. Varyk.
Puiku. Gerai.
Gerai. 24 sekundės.
Noriu tilpt į 20.
Liaukis. Tau puikiai sekasi,
ir iki atrankinių dar dvi dienos.
- Taigi… - Taip, dar turim sugalvoti
- man riedutininkės pravardę. - Taip.
Turiu galvoje, visi turi turėti pravardes, pvz. „Anė Naikintoja“
arba „Teresa Terminatorė“.
- Tiesa. - Taip.
O kaip „Žudikė Šei“?
Labai kietai.
- Taip. - Taip.
Taigi, vakar ten buvo tavo tėtis, ar ne?
Taip.
Na ir kaip?
- Kaip? - Taip.
Turiu galvoje, ar keista, ar kaip?
Kodėl turėtų būti keista?
Tiesiog jo niekad nebūna, o dabar jis čia.
- Nėra keista, aišku? Taip. - Gerai, aišku.
Taigi, jis tiesiog gyvena su jumis, nors jis su tavo mama išsiskyręs?
Taip.
Gerai. Jėga.
Kiek laiko jis pas jus gyvens?
Nežinau.
- Ir nieko čia tokio? - Jis daug keliauja darbo reikalais,
dabar jis turi šiek tiek laiko ir leidžia jį su mumis. Aišku?
Aš tau jau sakiau, kad mano tėtis - šaunus.
- Viskas. Istorijos pabaiga. - Gerai.
Kaip šaunu, kad jis bus per tavo atrankos varžybas.
Taip. Man labai pasisekė.
- Taip. - Gerai.
Gerai, jėga. Puiku. Pasiruošusi?
Palauk.
MAHIRA PRIEDAS: 1 VAIZDAS
Draugė atsiuntė?
Taip, atleisk. Turiu eiti.
Atsiprašau. Susitiksim vėliau.
ADRIJANOS VAŠINGTON RADIKALI ABSOLVENTĖS KALBA
Įsivaizduokite su manimi: nemokamas koledžas,
įperkamas būstas, sveikatos priežiūra - visiems.
Tai įmanoma.
Priimkime įstatymą, kad 50 % būstų
naujuose daugiabučiuose būtų pigesni.
Galėjai anksčiau pasakyti,
kad man nereikėtų apie tai sužinoti iš Takerio Karlsono.
Minėjau, kad sakiau kalbą per išleistuves.
Tai ne kalba, o kvietimas į kovą.
Buvau užsidegusi.
Penkiasdešimt procentų butų mažai uždirbantiems nuomininkams yra…
- Yra būtent tai, ko siekiu. - Socializmas!
Natali.
Ši kalba jau pritraukė didžiulį dėmesį.
Negalim pyktis su rinkėjais, turinčiais nekilnojamojo turto ir su rėmėjais.
Vis dar manau, kad tai praktiškas
būsto krizės sprendimas.
Ir jei kyla neaiškumų dėl mano pozicijos,
tada turėčiau padirbėti, kad balsuotojai suprastų,
kodėl įperkamas būstas yra žmogaus teisė.
Svarbu ne pakeisti žmonių nuomonę, svarbu laimėti rinkimus.
Rinkimai po dviejų savaičių,
turi ko nors imtis. Nedelsiant.
ADRIJANA VAŠINGTON DEMOKRATĖ KANDIDATUOJA Į JAV KONGRESĄ
Biče, ką darai?
Nieko.
Ką tik iškirpai mane iš nuotraukos?
Ne, aš… Ne tavo reikalas.
Čia mano mergina, prietranka.
Aš ne… Nieko tarp mūsų nėra.
- Grąžink mane į nuotrauką. - Ne.
Grąžink mane…
Tavęs nuotraukoje nebėra!
- Labas, Migeli. - Sveiki sugrįžę, pone Čenai.
Tuoj grįšiu.
- Atsiprašau. Nenorėjau… - Eik.
Ką, po velnių, čia veiki?
Tai, ką pasakiau per vakarienę, kad Brentas atkrito…
- Atkrito po to, kai pasimatė su tavim… - Taip, ir ką?
Aš tik norėjau pasakyti… Yra milijonas priežasčių, dėl ko jis atkrito.
Tu tik tūkstantasis tame sąraše.
Nežinau, ar nuo to geriau, ar blogiau.
- Nebeateini į grupę. - Taip, turiu daug darbo.
Jei nesusitvarkysi su savo mėšlu, jis niekur nedings.
Negaliu su juo susitvarkyti ten.
Dabar tikrai pradedu suprasti, ką Brentas turėjo galvoje.
Jis sakė, kad kai viskas tapo rimta, tu pabėgai.
- Viso, Stivai. - Palauk, Amanda.
AUKOS LABDARAI AUKOKITE ČIA
DŪŽTA, ELGTIS ATSARGIAI
Žinot, aš sutvarkiau Beno sandėlį.
Taip, nuvežiau visus jo daiktus labdarai.
Ir…
Negalėjau palikti ten nė vieno daiktelio.
Kodėl?
Sako, kad daugybė suaukotų daiktų
galiausiai tiesiog būna išmetami. Todėl aš tik…
Aš tiesiog negalėjau.
Tai jo šlamštas, suprantat?
Jo nuosavybė.
Tai jo daiktai.
Neprisiverčiau.
Mano garažas vis dar apkrautas sesers daiktais.
O jei surengtume daiktų išpardavimą?
Aš prieš tokius išpardavimus iš principo.
Turiu galvoje, mažiausiai noriu pasipelnyti iš jo mirties.
Pinigus galėtume paaukoti.
Gerai, turbūt.
Palauk.
Ar tai nebūtų pats liūdniausias dalykas?
Turiu galvoje, „Ateikit į mūsų išpardavimą.“
„Nupirkite mūsų artimųjų daiktus.“
- Ne. - „Jie mirę, bet, taip, žinoma. Gerai.“
Daiktų išpardavimai ir taip varo depresiją, tad kodėl ne?
- Žinoma. Gerai. - Ar…
Ar sutinka visi? Nes aš juokavau.
Aš…
Dalyvausiu, jei Kodžas pasiliks.
Ne. Išvykstu į Ganą.
- Išvykstu į Ganą. - Nagi, liaukis.
Mama?
Tu čia, mama?
Kas per šūdas?
Mama?
Mama. Labas.
- O Dieve! Kokia staigmena. - Labas.
Tau viskas gerai?
- Ačiū, kad atėjai būtent šiandien. - Taip, nesupratau, kokia šiandien diena.
Taip. Tu tokia miela.
Aš taip džiaugiuosi tave matydama.
Kodėl visi tėčio drabužiai išimti?
Gedulo grupė surengs sendaikčių išpardavimą Vaitstone.
Žinai, labdaros tikslais.
- Taigi, aš tik, žinai… - Tai tu tiesiog juos parduosi?
Tiesiog… Žinai, jo bjaurius golfo marškinėlius.
- Man jie nepatinka. - Gerai. Mama?
Ką?
Rytoj išskrendu į Barseloną.
- Ką? - Taip.
Nusipirkau bilietus iš bilietų perpardavėjo,
jie buvo labai pigūs, bet esmė ta,
kad turi skristi, kai tau atsiranda vieta,
todėl skrisiu rytoj.
- Rytoj? - Taip.
- Mama, žinojai, kad tą padarysiu. - Aš tik…
Tikėjausi, kad truputį palauksi, supranti?
Vasarą pabūsi čia ar panašiai.
Taip, norėjau pasakyti tau asmeniškai ir pasakiau, gerai?
Zoja, man tavęs reikia.
Žinau, kad dabar sunkus metas mums abiem.
Tiesiog jaučiu, kad dabar man labai reikia, kad būtum šalia.
- Žinau, mama. - Prašau.
Prašau.
Turiu išvykti, mama. Atleisk, bet turiu.
Labas.
Laimės valanda. Gėrimai už pusę kainos.
Aš nenoriu.
Iškrausčiau Beno daiktus iš sandėlio,
pastebėjau, kad tavo daiktai vis dar ten.
Išsinešiu juos iki mėnesio pabaigos, kaip ir sakiau.
Gerai. Puiku.
Sukorei ilgą kelią vien tam, kad pasakytum, ką ir taip žinojau.
Aš tik… Man reikia tai užbaigti.
Ką darysi su visais Beno daiktais?
Surengsiu išpardavimą.
Taip, surinktus pinigus paaukosiu
ne pelno organizacijai „Operation Sanctuary“.
Jie parūpina veteranams išteklių psichinės sveikatos priežiūrai.
Labai šaunu.
Turiu atsikratyti tų daiktų. Man reikia išmesti…
Išmesti juos iš savo gyvenimo ir atiduoti juos kam nors,
kam jie iš tiesų praverstų.
Turiu ištrūkti iš to sandėlio, Vernonai.
Taip.
Suprantu.
Už Beną.
Pasakykim tiesiai šviesiai. Tai socializmas.
Tai naivus požiūris, visiškai neatsižvelgiama į bendruomenės poreikius.
Jei atvirai, sakiau tą nuo pat pradžių. Ji nieko nėra pasiekusi.
Neturi pagrindo po kojomis.
Vien dėl to, kad jos močiutė buvo nacionalinė vertybė,
ji netampa rimta kandidate.
Naujienos sklinda soc. žiniasklaidoje žaibo greičiu.
Nematau jos veiksmų.
Ji privalo tučtuojau atsiriboti nuo tų pareiškimų.
Kongreso narė Vašington turėjo talentą…
Tie žurnalistai tavo šaly labai siaubingi.
- …neįžvelgiu to jos anūkėje. - Taip.
- Sutinku. Išsisukti neįmanoma. - Ką ketini daryti?
Pabėgti.
Taip. Tu gyveni. Šitas labai tau tiktų.
- Taip. - Pažiūrėk į tą kortų stalelį.
Man jis patinka.
Ką čia veiki?
Pamaniau, ateisiu padėti.
Ar judu su Dafne neturit smagių planų savaitgaliui?
Gerai. Jei nenori, kad čia būčiau, turiu galvoje…
Ne, viskas gerai. Gali juos išdėlioti.
VISIŠKAI NAUJAS - RENDIS MAKNELIS KELIŲ ATLASAS
Kas?
Atsimenu jį.
Brentas visada jį vartydavo, kai buvom maži.
Važiuodavome pas gimines į Džersį, bet mudu su juo planuodavome keliones
į Manitobą ir Tvin Folsą.
Tai buvo tarsi kelionių aistros vadovėlis.
Buvome tik vaikai.
Vajetau! Ji atvažiavo. Žiūrėkit…
Atvažiavau. Smagaus išpardavimo.
- Nuostabiai atrodai. - Ačiū, kad atvažiavai.
- Kaip gera tave matyti. - Gerai.
Tu.
Atrodai vis gražesnė kaskart, kai tave matau.
- Žinau. - O Dieve. Prašau.
- Tai tiesa. - Kaskart.
- Tikrai. Tu švyti. - Aš kaip karvė.
Labas. Galim padėti jums įsikurti?
Kas šitas dailus vandens gurkšnis?
Čia mano vyras Džonas.
Čia Džonas?
Malonu susipažinti, Džonai.
Tikrai girdėjote gerų dalykų.
Žinai, Gedulo grupėje nėra paslapčių.
- Padėsime iškrauti daiktus. - Ačiū.
Taip, ten mano mašina. Tas „Rover“, štai ten.
- Ir jis neužrakintas, manau. - Di Di!
- Labas. Kaip laikaisi? - Sveika. Tu papuoši šią vietą.
- Čia mano žmona Siena. - Labas, Sie… Tuoj padėsiu.
- Ši gražuolė… - Taip.
Ar ten jūsų dukros plėšia bedievišką kainą už limonadą?
Taip. Galim prisiimti tik nuopelnus dėl Džinos.
Labai miela.
- Atnešiau nedidelę dovanėlę šeimininkei. - Nereikėjo.
- Ne, prašau. - Ačiū.
Čia sukaktuvių dovana?
- Nes aš… Negalim jos priimti. - Taip. Ne.
Noriu, kad paimtumėt, nes… Nežinau.
Surenkit romantišką vakarą. Man iš jo jokios naudos.
O jums gal bus.
Ką tu…
Žinai, kiek jis kainuoja?
Ne.
3 500 dol.
- Galiu trumpai pažiūrėti? - Taip.
- Vaje.
Žinot, turbūt turėčiau jį pasilikti.
- Man nesmagu būt tokiu žmogumi. - Žinoma.
- Ne, tai tikrai… - Padovanosiu jums kažką kito.
- Nesuk galvos. - Būtinai.
- Neprivalai dovanoti. - Tik padėsiu jį į mašiną.
- Ir pažiūrėsiu, ką jie… - Gerai.
Taip.
Mahira.
- Ačiū. Geros dienos. - Gerai. Ir tau.
Dar ko nors?
Ne, ačiū.
Ačiū. Geros dienos.
Ačiū.
TURIU NAUJĄ SVAJONIŲ DARBĄ:
KNYGŲ LEIDĖJO. PRANEŠK, KAI PARAŠYSI ROMANĄ. BUČKIS - E
Gali tiesiog peržiūrėti.
Erdvė ten tokia tuščia.
Ten yra slėnis, žinot, fone - kalnai.
Ir labai ramu.
Bet jaučiama energija.
O aš nesu dvasingas žmogus, suprantat? Bet aš ją pajutau.
Gali tai pajusti. Aš kažką jaučiau.
Atsiprašau, aš tik… Negaliu.
- Bet ačiū. - Taip.
- Gali gauti mano numerį iš Leisės. - Džonai, brangusis.
- Ačiū. Taip. - Galim trumpai pasikalbėti?
Taip.
Jėzau.
Atsiprašau. Žinau, kad neturėčiau kalbėti apie Koloradą.
Di Di ten verkia. Puiki istorija.
Apgailestauju, kad tau taip nepatinka, kad ten nuvykau.
Apgailestauju, kad tau nusispjauti į tai, ką patyriau.
Turėtum suprasti, kad man tai daug reiškė.
Būtent. Svarbiausias - tu.
Džono patirtis.
Ne mano. Ne Di Di. Ne visų, kurie gedi
sumautame grupinės terapijos daiktų išpardavime.
Svarbiausias tu.
Eik.
Pirmyn!
Laikykis kairės!
Ei, stebuklingas berniuk! Aš Šei tėtis. Ateik, sėsk.
Nieko tokio! Stok!
Nagi!
Labai užjaučiu, seni. Aš girdėjau, kas nutiko.
Tu tikrai stebuklingas berniukas.
Edvardas. Mano vardas - Edvardas.
Varyk, Šei! Varyk!
ATKRINTAMOSIOS
Įkrėsk joms, Šei!
Gerai! Varom! Pridenkit mane!
- Taip! - Taip!
Taip!
Ji kelias savaites treniravosi tą judesį.
Tą, kai pasisuka ir pašoka į šoną.
Gera žinoti, kad yra kažkoks metodas,
nes man panašu į būrį mergaičių, stumdančių viena kitą.
Nesate buvęs riedučių derbio varžybose?
Ne. Šei pametė dėl jo galvą, kai buvau išvykęs.
Štai ir vėl padarė.
Ji puiki sportininkė,
bet, jei atvirai, aš…
Man labiau patiktų matyti, kaip ji leidžia laiką naudingiau.
Bet jai tai patinka. Šis sportas jai - viskas.
Ji turi pradėti galvoti apie ilgalaikes savo sprendimų pasekmes.
- Ką tai reiškia? - Golfą.
Koledžai kište kiša golfo stipendijas merginoms.
Taip, bet jai patinka riedučių derbis.
Eduardai, tau bėdų nekils.
Po to, ką patyrei, tavo stojimo rašinys pats pasirašys.
Aš tik noriu užtikrinti, kad Šei turėtų tokį pat šansą ateity.
Šei labai protinga. Ji gali įstoti bet kur, kur panorės.
- Tai ji tau tikrai patinka? - Ne. Aš… Mes tik draugai.
Nepažįstu daug draugų, kurie naktimis lįstų į vienas kito kambarius.
Gerai pavarei, širdele!
O Dieve!
Buvau penkerių, kai močiutė pirmą kartą atsivežė mane čia.
Galiausiai supratau, ką turi galvoje žmonės, kalbėdami apie kalnų orą.
Čia gali tiesiog giliau kvėpuoti.
Taigi, atvažiuoju čia, kai reikia pagalvoti.
Čia, aukštai, viskas atrodo aiškiau.
Labai protingas sprendimas.
Kaip sekėsi pasakyti grupei?
Buvo liūdna. Net Mailas parodė jausmus.
- Palaužei Mailą? - Taip.
Ir aš nemačiau? Man liūdna.
O Dieve. Turbūt čia atsirado ryšys.
Tau reikia kažką išspręsti?
Ne.
- Negali amžinai jų ignoruoti. - Ne amžinai.
Tik tol, kol esu čia.
Tokia buvo mūsų su močiute taisyklė Lokių kalne.
Čia nėra darbo.
Gerai. Tada likime čia amžinai.
Gerai.
Galėtume turėti spragėsių kioskelį
ir įkurti teatrą, kuriame būtų vaidinamas tik „Džekas ir pupa“.
Žinai, Ganoje turime kalnų.
Aburis. Nuostabus miestas kalnuose, vos už 45 min kelio nuo Akros.
Įsivaizduok. Bananmedžiai.
Paukščiai giesmininkai. Tyras kaip krištolas kalnų oras.
- Skamba tobulai. - Taip.
Tiesiog, jei vis tiek ketini pabėgti į kalnus,
galėtum bėgti ir į mano kalnus.
Gerai.
Jei nuspręsiu bėgti į kalnus, neabejotinai bėgsiu į taviškius.
Tau ten patiks. Ir tu visiems patiksi.
Būsi Ganos karalienė.
O aš maniau, kad pas jus konstitucinė demokratija.
Na, dėl tavęs įvesime monarchiją.
Dar nė vienas vyras nėra grasinęs dėl manęs nuversti valdžios.
Perversmas - mažiausia, ką galėčiau dėl tavęs padaryti.
Koks mielas.
Sveikas, žmogau.
- Gražūs namai. - Ką, po galais, čia veiki?
Aš tik paieškojau, kur vyks „Operations Sanctuary“ išpardavimas
ir iškart radau šią vietą.
Negali čia būti.
Gerai. Galiu išeiti, jei nori.
Turėtum.
Taip, gerai, išeisiu.
Bet še. Paimk juos.
Benas juos man davė prieš išvykdamas į Kabulą.
Jie kainuoja šimtą žalių, gal daugiau.
Kaip tik pagalvojau apie tai, ką sakei,
kad Beno daiktai galėtų praversti kam nors kitam, taigi…
Sveikas, brangusis.
Labas. Sveikas atvykęs.
Čia Siena.
Mano žmona.
Semai, neminėjai, kad tavo žmona tokia gražuolė.
Vernonas.
Kaip judu susipažinote?
Per Beną. Jie dalinosi sandėliu.
Jis - tas, kurio ten visi daiktai.
Kaltas.
Tačiau sunku gyventi studijoje. Ten nėra vietos mano daiktams.
Ne taip, kaip čia. Noriu pasakyt - gal aš Versalyje?
O Dieve, ne. Būtum matęs šią vietą prieš dvejus metus.
Namą verkiant reikėjo remontuoti.
Nieko keisto, kad jis man patinka. Man patinka viskas, kas suremontuota.
Pasidomėk mano pasimatymų istorija.
Pasilik. Apsidairyk. Čia daug gerų dalykų.
Labai malonu susipažinti…
- Vernonas. - Vernonai. Taip.
- Neminėjai, kad turi žmoną. - Tau reikia eiti, žmogau.
Atėjau ne tam, kad viską tau sugadinčiau. Tik norėjau padaryti gerą darbą.
Ir man išties patinka daiktų išpardavimai. Taigi…
- Ačiū, kad užsukai. - Ačiū.
Tai galiu užeiti?
Kas čia per kvapas?
- Spėk. - Ne, kas tai?
Močiutės koldūnai.
Ji man paliko receptą.
Aš vienintelis jį turiu.
Prireikė gal 20 bandymų, bet galiausiai pagaminau valgomus.
Pamaniau, gal…
galėtume suvalgyti juos kartu?
Kas čia, taikos pasiūlymas?
Būtent taip.
- Vartoji? - Ne,
nevartoju 18 mėnesių ir 16 dienų.
Pameni juos? Tavo mėgstamiausi.
Nesugundysi manęs močiutės koldūnais.
- Išviriau juos ne dėl to. - Sveikinu, kad pusantrų metų nevartoji.
- Grįžk dar po pusantrų. - Stivai, prašau.
Nenoriu matyti tavo veido.
O jei ateisi pas mamą su tėčiu, turėsime didelę bėdą.
Gal bent vieną paragausi?
Nešdinkis.
- Kaip gyveni? - Labas, aš padariau jį tau.
Žudikė Šei.
Čia lipdukas tavo riedučių derbio šalmui.
Nepatinka? Ar išsirinkai kitą pravardę?
- Nes galiu padaryti kitą lipduką. - Ne. Tiesiog…
Aš neprisijungsiu prie komandos.
Ką? Tavęs nepriėmė?
Ne. Turiu galvoje, aišku, kad priėmė ir panašiai,
aš tik supratau, kad riedučių derbis nėra naudingas,
žvelgiant į ilgalaikę ateitį.
Taip apsisprendei dėl tėčio?
Sprendimą priėmiau aš.
Tėtis tik padėjo man nusistatyti svarbiausius tikslus.
Ne, treniravaisi toms atrankinėms varžyboms ištisus mėnesius.
Visus metus jo nebuvo, bet grįžo ir viską sugadino.
- Nesąmonė, Edvardai! - Giliai širdy žinai, kad aš teisus.
Užvilkai jo striukę ant manekeno, kad galėtum iškaršti jam kailį.
Ar ne?
Ką?
Žinai, tėtis buvo teisus. Tu tikrai keistai mane įsimylėjęs.
Ir keista, kad miegi pas mane ant grindų.
Visai ne. Tai dėl jo pasidarė keista.
Prieš tai net nebuvo keista.
Ir aš nieko tau nejaučiu. Aš lyg ir užmezgiau kitus santykius.
Su kuo? Su Mahira? Savo brolio mergina?
Jis mus sieja. Abu jį pažinojom. O tu - ne.
Ji myli tavo brolį.
- Ji man atsiuntė asmenukę. - Ne, neatsiuntė. Įrodyk.
Kieno čia ranka? Ar čia Džordano ranka?
- Iškirpai iš nuotraukos brolį? - Ne.
Gerai. Nesvarbu, stebuklingas berniuk. Sėkmės tau.
- Tai ką, dabar žaisi golfą? - Viso.
Tu užknisi.
Gal Ksaveras su Besa gerai padarė.
Turiu galvoje, mano tėvai liko kartu, bet gadino vienas kitam gyvenimą.
Taip pat ir tiems, kurie buvo šalia.
Gerai jautiesi, brangusis?
Taip.
Nežinau. Aš asmeniškai… Negaliu įsivaizduoti.
Man nepavykdavo likti draugais su buvusiaisiais.
Tiesą sakant, ji man tai pasakė per trečią pasimatymą.
- O Dieve. - Ji pasakė…
- Pasakei, kad arba kas nors išeis… - Tu visada taip sakai.
- Aš taip nesakiau. - …arba daugiau nesikalbėsime.
Taip, sakei.
Kaip jūs susipažinote?
Tiesiog bare.
Jis, tiesą sakant, taikėsi į mano seserį.
Aš buvau tik paguodos prizas.
Pala, į mano mamą?
- Ne, aš neflirtavau su Džeine. - Džonai.
- Nereikia. - Liaukis.
Argi tai ne flirtas, kai sakai, kad tau patinka žmogaus klumpės?
- Ne. - Kas tos klumpės?
- Ne, aš rimtai. Kas… - Pala, tu šitaip kabinai?
Jos buvo kietos, aišku?
Raudono velveto. Su sagtimis. Taip.
Ji jas mūvėjo bare?
Džeinė galėjo užsidėti popierinį maišelį ir atrodyti stilingai.
O aš ruošiausi valandą.
Susigarbanojau plaukus.
Avėjau batelius su 13 cm kulniukais, su kuriais žiauriai maudė kojas.
Taip, būtent. Tu sėdėjai. Todėl iš pradžių tavęs nepastebėjau.
Bet kai pastebėjau…
Kai pastebėjai žiedą ant mano sesers piršto.
Kai tave pamačiau, supratau, kad tu - ta vienintelė.
Turi galvoje, vienintelė tavo protmūšio komandai. Štai kaip mane pakabino.
Ar aš kažką žinau apie klasikinę muziką?
Norėjau pamatyti tave dar kartą.
- Atrodė gera dingstis. - O Dieve.
Taigi, galiausiai nutiko taip,
kad Briusas užsivedė apie… Apie ką?
- Apie Stravinskį. - Taip.
O aš sėdžiu ir gūžčioju, „Štai ką gauni.
Štai ką gauni, kai nepaskubi.“
Visi užstrigome pigiame bare ir klausėmės,
kaip Briusas užsivedęs postringavo apie rusišką baletą.
Šitą dalį patogiai nutylėjai.
Kalbi apie tą dalį, kai tu neieškojai nieko rimto?
Taip. Tik vienos nakties nuotykio.
17-a metų trunkantis vienos nakties nuotykis.
Ir dar Di Di su tuo šampanu. Turiu galvoje…
Bent jau šįkart ji nebandė mums per prievartą sumaitinti pyragėlių.
Ir dar buvo tas Vernonas.
Na ir tipas.
Taip, turbūt.
Tai jis buvo Beno draugas?
Taip.
Bet, manai, jiedu su Benu buvo pora?
Ne.
Ką?
- Aš… - Turi galvoje… Tu manai…
Manai, kad Benas buvo gėjus?
Taip, nežinau. Gal. Aš…
Žinai, supratau, kad mano buvęs bosas - toks, pameni?
Ir…
Nežinau. Aš tik…
Lyg ir maniau, kad Benas buvo tave įsimylėjęs.
Kartais pastebėdavau, kaip jis į tave žiūri.
Ką?
Turiu galvoje, tu nieko nesakei.
Ką… Nenorėjau, kad pasijustum nejaukiai.
Man tik kartais taip atrodydavo.
Man jis nieko neminėjo. Taigi…
Dieve, kaip liūdna.
Turiu galvoje, jis net negalėjo tau pasakyti.
Įdomu, ar jis rado meilę.
Labai tikiuosi, kad taip.
Aš iš dalies suprantu, kodėl jis man nieko nesakė.
Nes aš nesuprantu. Maždaug, kodėl norėčiau liesti
šiurkštų, dreskiantį vyruko veidą,
kai galiu liesti šį švelnų, aksominį kaklą?
Šitą petį.
Štai šį išlinkį.
Tarsi šilkinis.
Kodėl su tavim taip gera?
Ir kai lygiai apskrunda, suspaudi zefyrą sausainiais,
štai ir tavo pyragėlis.
- Taigi, paimi gerą šokoladą… - Taip.
…ir uždedi ant sausainio su karštos saldžios želatinos gumulėliu?
Taip.
Maniau, aštrūs dešrainiai su sūriu buvo blogiausias amerikietiškas patiekalas,
- kurį sumaitinai, bet šitas nugali. - Turi paragauti, dėde Kodžai.
Taip, būk atviresnis kitoms kultūroms, dėde Kodžai.
- Gerai. Vieną kąsnį. - Gerai.
Puiku.
Taip ir maniau. Tuoj padarysiu dar vieną.
Gerai.
Ar neturėtum prie laužo pasakoti istorijų?
- Žinoma. - Taip.
Gerai.
Kartą, seniai seniai
gyveno gražuolė karalienė,
valdžiusi nedidelę salelę, pavadintą Niujorku.
Toji karalienė buvo geros širdies ir teisinga.
Ji linkėjo geriausio savo žmonėms,
kuriems labai reikėjo maisto ir pastogės.
Bet artimiausi karalienės patarėjai išsigando,
kad ji viską daro naujoviškai.
Todėl jie ištrėmė karalienę į tolimą kalną.
Ir įkalino ją ten labai galingu burtu.
Karalienė labai liūdėjo ir jautėsi vieniša.
Jai teko misti minkštais saldžiais gumulėliais,
- kuriuos ji kepė virš laužo. - Tragedija.
Bet vieną dieną
ji sutiko gražiausią kada nors regėtą vyrą,
turėjusį savo paties imperiją.
- Nejaugi? - Mat jis buvo
Mobilių tualetų karalius.
Ir jie išsyk įsimylėjo.
Abu pamilo gilia ir tikra meile, kaip niekad anksčiau.
Tiesą sakant, ši meilė įveikė piktąją patarėjų
magiją.
O tai reiškia, kad burtas, įkalinęs ją kalne, buvo įveiktas.
Ji galėjo išvykti.
Taigi, Niujorko karalienei reikėjo apsispręsti.
Taip.
Ar ji turėtų grįžti į savo gyvenimą
ir niekad nebepamatyti išskirtinio grožio karaliaus?
Ar paklausyti širdies ir vykti su juo į jo karalystę,
nors tada reiktų palikti viską, ką lig šiol pažinojo?
Ji turėtų klausyti širdies.
Sutinku.
Įdomu, kad yra tik vienas pasirinkimas.
Kodėl negali tas neįtikėtino grožio karalius atsikraustyti į Niujorką pas ją?
Tai tik pasaka.
Ne aš ją sukūriau.
- Aš tik norėjau… - Manau…
- Atleisk, sakyk. - Ne, tu sakyk pirmas.
Manau, kad turėčiau išsikraustyti.
Su sukaktuvėmis, brangusis.
Labas, mama.
Zoja!
Taip.
- Labas. - Ką čia veiki?
O kaip tau atrodo?
Geriu šampaną viena iš stiklinės sultims.
Ką tu čia veiki?
Atidėjau kelionę.
Vis tiek keliausiu aplink pasaulį.
Tik išvyksiu dar ne dabar.
Taip.
Jis paprašė manęs jį išrinkti.
Tu jį išrinkai?
Kas? Tai jūsų 25-osios metinės.
Neketinau taupyti, jis taip pat.
Zoja, šitas šampano butelis…
Šitas šampano butelis yra neįtikėtinas.
Su sukaktuvėmis.
Ačiū.
Jėzau, mama. Bent jau gerk iš taurės.
Su sukaktuvėmis.
MAHIRA LABAS, REIKIA PASIKALBĖTI
GERAI! DABAR?
KITĄ SEKMADIENĮ? K.N.D.M.? 11.00 VAL.?
Ko šypsaisi?
Ji nori pasikalbėti.
Dieve, tu toks kvailys.
Ne, visai ne.
Negaliu patikėti, kad manęs nėra, kad išmokyčiau tave visų tų dalykų.
Tau šakės.
- Kodėl man šakės? - Klausyk,
kai mergina sako „reikia pasikalbėti“, tai nieko gero.
Tu tik pavydi.
Taip, gerai. Žinoma. Pamatysim. Tik nesakyk, kad neperspėjau.
- Ar galiu tik pasakyti… - Ne. Užsičiaupk.
Myliu ją dėl tavęs.
Koks skirtumas, žmogau.
Labanakt, kvaileli.
Išvertė Sandra Siaurodinė