- ТРЯБВА ДА ПОГОВОРИМ. - СЕГА ЛИ?
ДРУГАТА НЕДЕЛЯ, 11 Ч., М.О.П.?
"Трябва да поговорим"? Никога не води до добро.
Какво правиш, пич?
Това е!
Съсредоточи се. Точно така. Готово!
Това е то, браво! Страхотно.
"Аз ще бъда корен и родоначалник на дълъг кралски ред."
Извинявай? Какво обичаш?
ПО КНИГАТА НА АН НАПОЛИТАНО
ПЕНСИЛВАНСКИ УНИВЕРСИТЕТ
Не ни третирайте като нуждаещи се и си плащайте данъците.
При нас е Ейдриана Уошингтън, кандидат от 13-и район на Ню Йорк.
Хората настръхнаха срещу речта ви пред випуска,
и нарекоха това "социализъм".
Цитирах и Шел Силвърстийн, но това всички го пропускат.
Да, с това изглеждате човечна.
Така е. Когато казах онези неща, бях млада, бях идеалистка.
Не пропусках "Западното крило",
а разбиранията ми за проблемите бяха гола теория.
Но после се озовах в реалния свят и осъзнах, че е много по-сложно.
Знаете, че баба ви често гостуваше в предаването ни.
Аз, като мнозина, я уважавах безкрайно.
Но установихме алармиращ факт.
Вашата баба е плащала на вас повече, отколкото на другите асистенти.
Може да отговорите на тези обвинения.
Това явно е невярно. Баба спазваше стриктно всички правила.
Очевидно не всички.
Разполагаме с ведомостите.
ЗАПЛАТИ НА ЕКИПА
Получавали сте повече от други на тази позиция.
Той те подведе.
Бързам, веднага излизам.
Ти си най-добрата за този пост.
Дори обвинението да е основателно, направила го е баба ти, не ти.
- Ти нямаш вина. - Хората не мислят така.
Отвори ли "Туитър"?
Лате с овесено мляко от "Джо Кофи".
Няма да те издам какво префърцунено кафе пиеш.
Натали ме чака в колата.
Ясно. Добре.
Благодаря за кафето.
Чао.
Моля.
Здрасти.
Обади ми се директорът.
Избягал си от училище днес?
Май да.
Май?
Отидох в музикалната зала, мислех да посвиря.
- Извинявай, че не те попитах. - Чудесно.
Чудесно е, че искаш да свириш.
Може да накараме чичо ти да оправи пианото.
Не може. Това е пиано.
Трябва да се акордира.
И да се поправи деката.
- При пренасянето са я съсипали. - Знам. Ще намеря човек да я поправи.
Свободен ли съм?
Знам, че чичо ти се изнесе изненадващо и сигурно ти е мъчно.
Едва го познавах.
Едуард, знаеш правилата. Не може да ядеш в стаята си.
- Знам правилата ти! Дреме ми. - Едуард!
- Какво? - Яж където щеш,
но не се дръж грубиянски с мен и не се прави, че ме няма!
Аз съм човек, все пак. Аз съм човек.
Яж сандвича където искаш.
Ако така избягваш изпращането на покани за сватбата,
нямам възражения.
Какво те прихвана?
Защо?
Беше съвсем различно.
Не че се оплаквам.
Сигурно е от вълнението покрай сватбата.
Обичам те.
И аз те обичам.
ПЪТНИ КАРТИ
Какво е това?
Нищо.
- Собствениците доста са се постарали. - Боже, идеално е.
- Скъпа, ами полилеят? Прекрасен, нали? - Ще остане ли в къщата?
Ще попитам собственика.
- Привет! - Диди, не знаех, че си вкъщи.
Как сте? Чух да питате за полилея.
От муранско стъкло е. Мъжът ми го донесе от Италия.
- Много е красив. - И домът ви е прекрасен.
Много ви благодаря.
Сигурно ще сменяте за по-малък?
Да, вече сме по-малко.
Съпругът ми почина.
Съжалявам.
Ако си спомняте самолетната катастрофа през март.
- Онази с момчето ли? - Точно така.
Чарлс беше на място 4С.
- Боже. - Много съжалявам.
Голяма трагедия. А Диди е много смела жена.
- Но нека сега... - Момент. Може ли?
В кой месец сте?
- В петия. - Божичко!
Момент. Момиче е.
- Не искаме да знаем пола. - Не. Сигурна съм, че е момиче.
Бях бременна със Зоуи, когато купихме къщата.
Кръговратът на живота.
- Ще тръгваме. - Тя отрасна тук.
Всички пораснахме тук. Бяхме семейство.
А после всичко свършва.
Приятен оглед!
- Отзад има чудесен басейн. - Да, вижте го, хубав е.
Става ти навик.
Беше в пътните карти.
Почти сигурен съм, че е рецептата за супа на баба.
Добре.
Вечерта, когато го изгоних от офиса, Брент ми донесе от тази супа.
Тогава го видях за последен път.
Сякаш цял живот се нагаждам по Брент.
Нищо не му беше наред.
Аз трябваше да съм добрият син.
А след смъртта му
усещах как мама рухва.
Просто не издържаше.
Нямах сили да я гледам.
И предложих брак на Дафни.
Постоянно мисля за теб.
Трябва да престанеш.
Знам.
Объркан си и ми разказваш играта. Не идвай повече.
Да, знам.
Говоря съвсем сериозно.
Ще се видим в групата.
Развиках се на Едуард.
Държа се грубо и аз избухнах.
Каквото и да правя, греша. Той е гениален пианист.
Свири на концерти.
Но не докосва пианото си, защото аз го счупих.
Наех скапана транспортна фирма и е счупено.
Счупих го. Счупено е.
Не мога.
Джон си тръгна. Мъжът ми.
Мъжът ми ме напусна, изнесе се.
Това е.
Лейси.
Здрасти.
Ако искаш, мога да ти помогна. Не за Едуард.
Не знам какво е да си майка. Но мога да поправя пианото.
- Сериозно? - Да.
Но ще струва много скъпо.
Пошегувах се!
Шегувам се.
- Ще се радвам да помогна. - Благодаря.
Вече е навсякъде. Това е краят.
Десетки хора и организации искат да оттегля кандидатурата си.
Как би постъпил?
Ако се усъмнят в любовта ми към Бог, и в службата ми към хората,
ще се боря докрай да продължа да служа.
Така се прави политика в Ню Йорк. Скандалът е само върхът на айсберга.
Ако победиш, ще си на прицел всеки ден чак докато се оттеглиш.
Мога да ти кажа какво ми се иска да избереш,
за колко способна те смятам
и каква огромна полза би донесла на общността.
Но не мога да кажа колко силно го искаш ти и какво си готова да рискуваш.
Не знам какво ти е на душата. Само ти знаеш.
Радвам се, че дойде.
- Еди! - Здрасти.
Благодаря, че дойде.
Да, каза, че искаш да поговорим.
- Да влезем. Помниш ли как става? - Да, помня.
Радвам се, че се запознахме.
И аз се радвам.
Понякога го виждам.
И аз.
- Така ли? - Да.
- Говориш ли с него? - Да. Доста.
Той не млъква.
- А ти? - Не.
- Когато го виждам, той сякаш се моли. - Странно.
Поне сме заедно.
Не може да се виждаме повече.
Няма да те докосвам. Извинявай, че те хванах за ръка.
Не заради това. Това исках да ти кажа.
Дойде чак тук, за да ми кажеш, че няма да се виждаме?
Трябваше и на Джордан да го кажа. Вече не мога да се виждам с вас.
Трябва да продължа напред.
Успех, Еди. Не ми пиши повече, чу ли?
Почакай.
Здрасти. Еди.
Нали ти казах? "Трябва да поговорим" не води до добро.
- Трябва ли да се къпя? - Да, племенничке.
- А може ли да идем в парка вместо това? - Не.
- Защо? - Вчера не се изкъпа.
А да се изкъпя два пъти утре?
- Не става така. - Защо?
КАНДИДАТКАТА ЗА КОНГРЕСМЕН ИНТИМНИЧИ В ХАРЛЕМ
Здрасти.
Здравей.
- Какво става? - Как е Ерик?
- Откъде знаеш, че бях с Ерик? - Живея на тази планета.
- Изключила си приложенията ли? - Да. Какво става?
Боже.
- Именно. Кралят и кралицата на Харлем. - Не сме гаджета.
- На кого му пука? - На мен.
- И на Коджо ли? Той се връща в Гана. - Друго ти казвам.
- Това е лъжа и е в мрежата. - Добра клюка е, такива ни трябват.
А и Ерик е мечтана партия.
Харесват го и жени, и мъже, всички етноси, целият политически спектър.
Хората ще те изберат, ако решат, че сте двойка.
Първо поиска да лъжа и да се отрека от речта си пред випуска,
а сега искаш да лъжа, че имам гадже.
Не лъжем. Само не потвърждаваме.
Изборите са след по-малко от седмица.
Нека вярват каквото си искат дотогава.
- Това е отвратително. - Държиш се детински.
Кухнята е ремонтирана, уредите са нови. Цената е много изгодна.
Ще ви оставя да поговорите.
Ако не ти харесва, има още имоти.
Знам, че нивото е друго, предполага различен начин на живот.
Но ще ти олекне, защото ще си финансово стабилна.
Трябва да говоря със Зоуи.
- Дъщеря ти ли? - Да. Още не съм й казала.
Не сме говорили за пари, за живота на баща й в Ел Ей.
А докато не й кажа, нищо няма да се промени.
- Разумно решение. - Да, наистина е разумно. Благодаря.
Много разумно. Но трябва и ти да присъстваш.
Чакай, какво искаш да кажеш?
Да обясниш финансите. Няма да се справя. Това е твоята работа.
Ти звучиш респектиращо, когато обясняваш.
Теб ще послуша.
Ако аз се опитам да й го кажа, ще ми заразмахва пръст.
- Ще го обсъдите като майка и дъщеря. - Сега се разбираме по-добре.
Нещата помежду ни се изгладиха,
но това разбирателство още е съвсем е крехко.
Ако ти присъстваш, ще се държим цивилизовано.
- Не мисля, че идеята е добра. - Нека е довечера. Заедно.
Трябва да го направя. В седем добре ли е? Ела гладен, ще сготвя.
Знам, че ядеш здравословно.
Задължена съм ти. Не знам какво бих правила без теб.
- Какво мислите за апартамента? - Бих си направила харакири,
не и да живея в него, благодаря.
Ще го обмислим.
- Носачите са го съсипали. - А ти коя си?
Аманда. Приятелка на леля ти от групата на скърбящите.
И твой близък ли е загинал?
Годеникът ми Брент. Място 19Д.
- Съжалявам, не го помня. - Нищо, няма да те разпитвам.
Много хубаво пиано.
Брат ми казваше, че инструментите привличат мацките.
И това е мотив за свирене.
Аз харесвам само едно момиче и то е гаджето на мъртвия ми брат.
А аз си падам по брата на мъртвия си годеник.
- Сериозно? - Да, но не ме издавай.
Няма.
Хубав инструмент.
Беше на татко.
- Той ли те учеше? - Да.
Като бях съвсем малък, той свиреше, а аз слагах длани върху неговите.
Предимно Шопен.
Първото беше "Ноктюрно No19 в ми минор".
Но на осем вече бях по-добър от него.
И нашите ми взеха истински учител.
Но вече не беше същото.
Ще го оправя и акордирам, за да е готово, ако ти се досвири.
Ти решаваш, нали?
Да, аз решавам.
Какво ще правиш с брата на годеника си?
Няма да мисля за него, ще продължа напред.
Ясно.
Така каза и Махира.
Дори да не искаш да сте гаджета, все пак човекът е загубил брат си.
Можеш да проявиш разбиране.
ЗДРАСТИ, ИСКАХ ДА...
ЗДРАСТИ, ИСКАХ ДА СЕ ИЗВИНЯ, ЧЕ СЕ ДЪРЖАХ ТАКА НА РАЗПРОДАЖБАТА.
НЯМА НИЩО.
ПРОДАДОХТЕ ЛИ ЛАСТИЦИТЕ ЗА ТРЕНИРОВКА?
НЕ, НО ГИ ПОЛЗВАМ АЗ.
АКО НАПРАВИШ РЕЛЕФ, НЕ ИДВАЙ В БАРА. ЩЕ ТЕ НАКАЦАТ КАТО МУХИ.
И ТЕБ ЛИ ЩЕ СЕ НАЛОЖИ ДА ОТПЪЖДАМ?
ПРОБВАЙ.
ТВОЙ РЕД Е.
Поканих Стив на вечеря, за да може да обясни
финансовото ни положение, защото е сложничко.
Нали разбираш?
- Стив? - Добре.
Да започнем със...
Баща ти е купил апартамент в Лос Анджелис.
Но е било, когато цените са били космически.
Недвижимите имоти са най-добрата инвестиция.
Често е така. Не и когато си без работа и в дългове.
Не сме в дългове. И татко не беше без работа.
Виж, миличка...
Той е бил останал без работа.
Напуснал е "Лейтън" ли?
Мисля, че е бил уволнен.
Той беше вторият по ранг в компанията.
Знам. Тоест не знам. Не знам подробностите.
Той не ми е казал нищо. Нито на теб. За нас е шок.
Но не искам да задълбавам, а искам да продължа.
Искаш да бъдеш със Стив? Някакъв тип от групата за опечалени?
- Нищо лично. - Не, няма нищо.
- Ще ви оставя насаме. - Не, обясни състоянието ни.
Обясни цифрите. Благодаря.
Дългът ви възлиза на около три милиона.
Сумата ще нараства прогресивно, ако не действате веднага.
Но ние имаме план. Обясни й плана.
Ще изплувате на повърхността, но ще се наложат някои жертви.
Какви жертви?
Първо и най-важно е да продадете къщата.
- Коя къща? - Тази.
Нашата къща? Това ли е планът? Да продадеш къщата ни?
- Не е само това. - Имало още!
- И да ограничите разходите. - Как да ги ограничим?
Да намалите харченето. За дрехи, храна, пътуване, образование.
- Образование? - Не, за него нищо не сме решавали.
- За колежа ли намеква? - Търсим финансова помощ.
Можем да проверим колко ще ти отпуснат, но ще е много трудно.
И трябва да напусна "Барнард" завинаги?
Да се прехвърлиш. Градските колежи са добри.
- Както и колежите в Бруклин и в Куинс. - Майната ви.
- Тръгвам по света. И аз имам планове. - Не, никой няма да пътува.
Никъде няма да ходим.
По дяволите, Стив. Казах ти, че не пипаме "Барнард".
Миличка, не искам финансовите грешки на баща ти да съсипят живота ти.
Не му приписвай това. Татко ни обичаше. Обичаше ни.
Може би беше прекалено широкопръст, но го правеше за нас.
Проклетите ти бижута и безкрайното ти пазаруване,
разточителните почивки, които уреждаше.
Той никога не харчеше за себе си.
Не бил харчил за себе си. Много смешно.
- Ти сериозно ли? - Да.
Той беше нормалният, а сега трябва да търпя теб!
- И тъпия Стив. - Той бил нормален, а аз - лудата?
- Да, чуй се как крещиш! - А ти виж тези купчини.
Всичко това са сметки, които не можем да платим.
Ето, за това е харчил пари баща ти.
- Ти си изтрещяла. Какво ми вреш в лицето? - Пръснал е 1,2 милиона.
- Разбери, че баща ти... - Спрете.
- По дяволите! - Добре ли си?
Божичко!
Ще си вървя.
Счупен ли е?
- Мамка му. - Зоуи!
Здравей.
Ще отида до тоалетна, преди да тръгнем.
Сега се връщам.
- Защо си тук? - Дойдох да си взема падълборда.
Извинявай, трябваше да се обадя.
Аманда е от групата. Акордира пианото.
- Едуард е решил да свири отново? - Не знам.
Не си се качвал на борда сигурно от пет години.
Реших, че е подходящ момент да се опитам отново.
Сега имам време.
Не мисля, че раздялата ни не е нещо лошо.
Нещо като старата кола - като се повреди моторът,
трябва да я разглобиш, за да го поправиш.
Сравняваш брака ни с двигателя на стара кола ли?
- Не казах това. - А какво?
Не се отказвам от нас.
Ти ме напусна, Джон.
Ти ме напусна.
Знам.
Не съм виждала дъската, явно съм я изхвърлила.
Добре.
Чао, Лейси.
Добре ли си?
Не съм. Не, не съм добре.
Леля Ейдриана! Виж я!
Сега вечеряме. После ще гледаме.
Трябва да гледаме!
...Баба ми е плащала повече.
Плащала ми е повече с вашите пари.
Тежко е да осъзнаеш, че идолът ти е постъпил нередно.
Особено когато вече го няма.
Не знам какво е възнамерявала.
Не мога да й кажа колко съм бясна.
Но ще се опитам да поправя стореното.
Ще публикувам данъчните си декларации за времето,
когато съм работила при баба, и ще даря горницата за благотворителност.
Не е идеалното решение, но е стъпка към него.
Имаме време за въпроси.
- Кога си се върнала при Ерик Търнър? - Не съм тук, за да обсъждаме това.
- Имали сте връзка преди, нали? - Не виждам какво общо има това.
Да не се отклоняваме от темата. Зина?
Как коментирате, че ви наричат "краля и кралицата на Ню Йорк"?
Зина, уважавам вас и вестника ви.
Наистина ли това ви интересува?
Не платформата ми за въоръженото насилие, бездомните и климатичните промени?
Не дори това, че току-що потвърдих, че баба е извършила нещо неетично.
Защо не ме питате за него? Аз съм кандидат.
Искам безплатно образование,
контрол на наемите, подоходен данък, достъпно здравеопазване
и разрешаване на кризата с бездомните.
И да не бъда избрана, ще работя неуморно, за да има покрив за всеки.
Не съм изкусен политик.
Не съм веща в играта, и това личи.
Но ще работя без отдих за лишените от граждански права,
защото те най-силно се нуждаят от тях.
Съжалявам, ако това засяга интереса на дадена прослойка.
Но ако не одобрявате каузата ми, не гласувайте за мен.
ЗДРАСТИ. АЗ СЪМ ИДИОТ. ИЗВИНЯВАЙ.
ДО СКОРО.
- Здрасти. - Привет, как си?
Запознах се с дъщерята на Диди.
А аз - с момчето чудо.
Биеш ме. Разказвай първа.
Той свири Шопен.
Шопен ли?
Освен момче чудо е и гений?
Здрасти.
- Беше успешна пресконференция. - Благодаря.
И пак си с пастора?
Обядвахме, исках да се посъветвам с него.
Мен няма нужда да лъжеш - не съм репортер.
Това е нелепо! Защо се чувствам виновна?
Ти си този, за когото бизнесът е по-важен от връзката ни.
От самото начало знаеш, че се връщам в Гана.
Но мислех, че тя променя нещата.
А ти очакваш да те последвам в Гана.
- Колко модерно! - Не е само бизнесът ми.
Там е семейството, домът ми.
А моята работа? Моето семейство? Моят дом?
Не искам да се караме. Мястото ти е там.
А моето място е тук.
Тъжно е, но това е положението.
Добре.
От баба съм наследила острата нужда
да разбера защо съм на този свят и да оставя своя следа.
Такъв живот изисква жертви.
Особено за жена.
Тя умря на 82 г., самотна, непреглътнала обидата си,
но ми показа пътя.
И трябва да го следвам.
Съжалявам, че снимката е излязла.
И че това те е засегнало.
Не съм с Ерик, не съм неговата кралица.
Но и твоята не съм.
Ясно.
Коджо!
ДОБАВИ КОМЕНТАР ИЛИ ИЗПРАТИ
Олеле. Трябва да викаме пожарната.
Сам? Палачинките изгоряха.
- Защо първите никога не стават? - Дай ми ги, аз обичам изгорели.
Станало ли е нещо? От сутринта си напрегнат.
Не, всичко е наред.
Добре.
Мамо, обувките ми ги няма.
Започва се.
Ще я доведа.
Джини, къде си ги оставила?
ЩЕ СЕ ВКЛЮЧИШ ЛИ?
Ало?
- Ало? - Диди!
Само да не паднеш! Двойката предложи цена.
Не бавят топката.
Ти не беше сигурна, но те го искат.
Ако контрираме настъпателно, ще дадат доста повече.
Къде отиваш?
- Стига си ме стискала, мамо. - Никога няма да спра, слънчицето ми.
- Много те обичам. - Обичам те, мамо.
Хванах те.
Диди, на линия ли си?
- Да. - Какво ще кажеш?
Искам 60-дневна доверителна сметка.
И си вземам полилея.
Здрасти. Ти си я сложил, нали?
- Тревата на терена. - Да.
Всъщност Трент от "Хоум Депо" сряза тръбата, но другото свърших аз.
Извинявай за онова, което казах за баща ти. Много съжалявам.
Едуард, аз се променям.
Всичко се променя.
Не може да спиш у дома.
Защо? Тоест никога ли?
Не може момчета да спят в стаята ми.
Защо?
- Точно обяснение ли искаш? - Ако ме харесваш, няма проблем.
Вече съм жена.
Преди какво беше?
Вече имам цикъл.
Това не ме интересува, няма проблем.
Такъв е животът. Няма нищо лично.
Ето ти нещата.
Вече не сме приятели ли?
Може да се виждаме.
Всичко ще е наред.
Не. Няма да е наред.
За мен няма да е наред.
Ще имаш нови приятели.
Превод на субтитрите Анна Делчева