Vi kan sidde her hele dagen.
Hvorfor gjorde du det, Edward?
Det er ikke retorisk. Jeg skal have et svar.
Hvorfor skubbede du klaveret ned ad trappen?
Jeg ville høre, hvordan det lød.
- Er det her en spøg for dig? - Nej.
Godt, for det er ikke sjovt.
Der er retningslinjer på den her skole
i tilfælde af skyderi, terrorisme, virusudbrud.
Ting, jeg aldrig troede, at jeg skulle forberede mig på.
Men jeg har ingen, når en elev skubber et klaver ned ad en trappe.
Jeg betaler for et nyt.
- Det er ikke det, det handler om. - Hvad handler det så om?
Det handler ikke om et klaver.
Kig på mig.
Du har været meget igennem.
Ingen vil lægge dig det til last.
Men det er kun, fordi du var heldig, og ingen kom til skade.
Du kunne have slået nogen ihjel.
Men det gjorde jeg ikke.
Ingen døde eller kom til skade.
Jeg sikrede mig, at der ikke var nogen på trappen, da jeg skubbede til det.
Hvorfor skubbede du til det?
Edward, du er formentlig skolens mest intelligente elev,
og derfor føler jeg, at jeg kan være helt ærlig.
Vi vil samarbejde med din familie og vores skolepsykolog,
og vi finder det rette uddannelsesmiljø for dig.
Men du kan ikke længere gå på Riverview.
Undskyld, okay?
Jeg ringer til din moster og dr. Barlow, vores skolepsykolog.
Du skal tale med hende.
Edward.
Det er mrs. Fosters fødselsdag. Nogen har taget kage med.
Vil du have et stykke?
Ja tak.
BASERET PÅ ANN NAPOLITANOS ROMAN
Hvad er det her, Sam?
Det betyder ikke noget.
Betyder det ikke noget? Hvad fanden foregår der?
Lad os lige falde ned...
- Er du homoseksuel? - Nej.
Er du så biseksuel?
Vil du forklare mig, hvad fanden der foregår her?
Sam.
Hvem kører mig til tandlægen?
Det gør jeg, Geena-skat. Sig farvel til far.
- Farvel, far. - Farvel, skat.
- Sienna. - Vi taler sammen senere.
Linda.
Skat, vi er sent på den.
Bank, bank.
Er du oppe?
Søde?
- Vi må af sted. - Jeg har det elendigt.
Er du okay? Er du syg?
Det ved jeg ikke, men jeg kan ikke stå op.
- Er det fysisk eller følelsesmæssigt? - Det ved jeg ikke.
Okay.
Godt.
Hvis du ikke er fysisk syg,
er det nogle gange bedst bare at stå op og komme i gang med dagen.
Jeg har følt mig virkelig nedtrykt på det seneste.
Og i dag stod jeg tidligt op og tog ned til floden og...
Det er godt for dig, men ikke alle er som dig.
Hvad skal det betyde?
Nogle gange vil jeg bare gerne ligge i sengen og have det elendigt
og spille spil på min telefon. Det er faktisk ikke forbudt.
Det har jeg heller aldrig sagt. Hvis det er det, du vil...
- Det er det. - Okay.
- Hvis det er okay. - Selvfølgelig er det okay.
- Er du sikker på, at du er okay? - Jeg har det fint.
Åh gud. Det er Edwards skole.
Hallo.
Ja, det er Lacey. Hvad har han?
Godt at møde dig. Jeg hedder Adriana Washington.
Så gå ud og stem i morgen.
Stem for byens skyld. Stem for distriktets skyld.
Stem for din egen skyld.
For det er altså nu, det gælder.
Bæredygtige boliger. Billigere husleje.
Jeg er her for at fortælle jer, at jeg vil være der for jer hele vejen.
- Skal du være et andet sted? - Måske.
- Ms. Washington? - Hej. Adriana. Godt at møde dig.
Der er valg i morgen. Hun har meget travlt.
Hun sagde, hun ville sige farvel.
Vi kan videochatte fra lufthavnen.
Hvad tegner du?
Jeg lægger den her til hende.
Åh, Becks. Den er fin.
Vi ser hende igen.
Måske.
Jeg kan forestille mig...
Det bliver et problem...
Linda?
Ring 112.
Okay.
Ring 112!
Åh gud.
Sten, saks, papir, nu.
- Farvel. - Hold min hånd.
Sten, saks, papir, nu.
Eddie.
Læn jer frem.
- Hej. Hvad skete der? - Ms. Curtis.
- Hvor er han? - Vi har et mindre problem.
Okay.
Okay. Bare så jeg forstår. Er han forsvundet?
Hvad betyder det? Er han... Er han gået op i røg?
- Gik han gennem en væg? - Vi mener, at han klatrede ud ad vinduet.
- Ud ad vinduet? - Det her er stueetagen.
Så du siger til mig, at den seneste time
har Edward skubbet et klaver ned ad trappen
for derefter at hoppe ud ad et vindue?
Og hvad gør I ved det?
Det er ham. Det er ham. Det er Edward. Lige nu.
Hallo. Hej, skat. Hvor er du?
- Er det Lacey Curtis? - Ja. Hvem er det?
Jeg ringer fra All Saints Hospital på vegne af Linda Stollen.
- Er du hendes nærmeste? - Linda?
- Dee Dee. - Milo.
- Hvad laver du her? - Jeg skal bare lige tale med dig.
Du skal få en tid.
- Pokkers. - Ja.
Åh nej. To minutter? Nu er jeg jo kommet hele vejen herhen.
Gør det noget? Bare hurtigt.
- Kom. - Åh. Tak.
- Her er fint. - Vi prøver.
- Taler du med folk alene? - Ja. Det er mit arbejde.
Jeg vil gerne finde en tid til dig, hvis du synes.
Jeg troede, at vi var dine eneste klienter.
Sorggruppen? Nej. Jeg har andre, jeg ser.
- Dee Dee, hvad drejer det sig om? - Vores næste session er jo vores sidste.
- Ja. Det er jeg klar over. - Vi bør holde en fest.
Det ville være usædvanligt i en støttegruppe.
Hør her, Milo. Jeg er ikke ekspert i psyken.
Men jeg ved, at når man samler en gruppe mennesker,
der har noget til fælles, og de så skal ses for sidste gang,
bør der være fest.
Hvad indebærer det så?
- Snacks. Punch. Kager. Festting. - Okay. Det er helt fint.
- Fint. Ja. - Ja. Alle tiders.
Har du fået nogle midler? Du ved, fra flyselskabet?
- Til snacks og punch? - Ja.
Nej. Men jo.
- Her er 40 dollars. - Tak.
- Okay. Ja. - Tak.
Og... Jeg ville bare sige, at den her gruppe,
den her oplevelse, har været en stor hjælp for mig.
- Så tak. - Tak. Eller selv tak.
Bare det ikke behøvede at slutte.
- Ja. - Hvorfor skal det slutte?
Der er jo andre veje, man kan gå for at fortsætte helingsprocessen, og...
Jeg vil ikke have andre veje.
Jeg vil have den her gruppe. Jeg kan lide den her gruppe.
Det er vores gruppe. Og vi deler noget, der er ret unikt. Ikke?
Jo. Jo, det gør I.
- Men det skal stadig slutte. - Ja.
Hvorfor? Vil flyselskabet ikke betale mere,
fordi de allerede har dækket sig ind juridisk? Altså...
Det er et godt bud. Hvad mener du om det?
Jeg mener, at det er noget lort.
Det, de gør mod jer, er grusomt.
Men... Det må jeg ikke sige, så...
- Jeg værdsætter din ærlighed. - Ja.
Okay.
Ja.
Det var den fyr, der kom til loppemarkedet.
Ja, det var det.
- Han hedder Vernon. - Hedder han Vernon? Og?
- Der skete intet. - Så du har ikke dyrket sex med ham?
- Nej. - Er du sikker?
- Sienna, jeg... - Hvad med Ben?
Er der mere at fortælle?
Sienna...
Sig det nu, for helvede. Kom nu. Det skylder du mig.
Ben...
Ben var den første person, jeg elskede.
Der skete aldrig rigtig noget.
Vi var unge.
Vi flirtede. Vi kyssede et par gange.
Så vidste du det jo godt.
Du... Før du mødte mig. Du vidste det.
Jeg elsker dig. Jeg valgte dig.
Du fik lov at træffe et valg. Det gjorde jeg ikke.
Du lod mig ikke træffe det valg sammen med dig.
- Sienna, jeg elsker dig mere end... - Nej. Fuck dig, Sam! Fuck dig!
Stadig intet nyt.
Vil du fortælle mig, hvad der skete i skolen i dag?
- Jeg skubbede et klaver ned ad trappen. - Ja. Ja, det gjorde du.
Hvorfor gjorde du det, Edward?
Jeg ville høre, hvordan det lød.
- Det her er ikke sjovt. - Jeg griner ikke.
Du må sige noget bedre end, at du ville høre, hvordan det lød.
Jeg ved ikke, hvorfor jeg gør noget.
Jeg kan ikke fortælle, hvorfor jeg gjorde noget,
hvis jeg ikke ved hvorfor. Kan du ikke være ligeglad?
Om jeg kan være ligeglad?
Linda er ved at dø. Hendes baby dør måske.
Der er ingen, der dør.
- Alle skal nok klare den. - Det ved du ikke.
Det er der ingen, der ved.
Ingen klarer den. Vi skal alle sammen dø.
- Vil du have aftensmad? - Jeg er ikke sulten.
Jeg ringer til din onkel John. Jeg får ham til at hente dig.
- I er skilt. - Vi er ikke skilt.
Vi er separeret. Og han er stadig din onkel.
Han er jo stadig min mand.
Og uanset hvor dysfunktionelt det er, er vi stadig en familie.
Og alt, Edward... Edward. Alt skal nok ordne sig.
Alt skal nok ordne sig.
Jeg ringer til din onkel John.
FARVEL BECKS
Tak, fordi du sagde ja til at gøre det her.
Hvorfor er du så besat af de forbistrede dumplinger?
Vores nainai lavede dem til os, da vi boede hos hende en vinter,
og Brent og jeg havde det rigtig godt der, så...
- Så nu genskaber du magien. - Præcis.
Du får det formentligt ikke bedre af at lave dumblings.
Formentlig ikke.
Det er Dee Dee. Hej, Dee Dee.
Hej.
Milo har bedt mig holde en fest til vores sidste gruppemøde.
Først overvejede jeg noget enkelt.
Bare punch og kager.
Men så tænkte jeg, at vi måske skulle have lidt forskelligt.
Og give den gas. Så nu laver jeg min fyldte tomater, som er helt eminente.
Jeg synes, at vi skal lave noget, der afspejler
gruppens kulturelle mangfoldighed. Og der kommer du ind i billedet.
- Skal jeg tage noget etnisk med? - Det er dine ord, ikke mine.
Klart.
Uanset udfaldet tager jeg suppedumplinger med.
- Jeg må løbe. Hej, hej. - Vent. Steve? Vent...
Hvad er det, vi har gang i?
- Jeg kom for at lave dumplinger. - Hold nu op.
Jeg lover det. Jeg kom for at lave dumplinger.
- Hvorfor er du her? - For at lave dem her.
Nej.
Nej. Hvorfor er du her?
Kig på mig. Hvorfor?
Det ved jeg ikke.
Det gør jeg. Det er af samme årsag, som jeg lader dig komme.
Hvorfor er du her?
Jeg vil høre dig sige det.
- Er du sulten? - Nej.
Jeg har mere af festblandingen.
Du ved, den der store plastikbøtte med Cheetos og saltkringler og den slags.
Den er nærmest bundløs.
Spørger du ikke, hvorfor jeg gjorde det?
Jeg gjorde meget dummere ting, da jeg var knægt.
Så, jeg er ikke... Hvorfor? Vil du tale om det?
- Nej. - Nej. Jeg er med.
Mine forældre gik fra hinanden, da jeg var 15.
Jeg plejede at stjæle elpærer fra vores hus,
og så smadrede jeg dem mod siden af garagen.
Da min far fandt ud af, hvor pærerne forsvandt hen,
sendte han mig til psykolog.
Og psykologen spurgte mig: "Hvorfor gør du det?"
Og jeg sagde: "Det ved jeg da ikke." Og det gjorde jeg ikke. Det gør jeg ikke.
Jeg kunne bare lide at smadre ting.
Jeg kunne godt lide lyden.
Ja, præcis.
- Jeg ville høre det. - Ja, ikke?
Jeg skulle være død.
- Hør. Nej, du skulle ikke. - Jeg skulle være død på det fly.
Før vi lettede, havde Jordan fået vinduespladsen.
Men jeg ville have den.
Så vi lavede sten, saks, papir. Han valgte sten, og jeg valgte papir.
Så jeg fik hans sæde.
Men det var hans sæde.
Jordan skulle have overlevet, ikke mig.
Jeg burde slet ikke være her.
Den eneste grund, til at jeg her, er, at papir slår sten.
PEDEL
Så du har ingen elektricitet, og der er vandskade? Det...
Det lyder som to særskilte problemer, der rammer samtidig.
Ja. Ja. Den perfekte storm. Godt.
Godt.
Makker.
Jeg er nødt til at smutte over og håndtere en nødsituation.
Du bliver nødt til at blive her. Der er internet. Der er spil.
Jeg har J.R.R. Tolkiens samlede værker på paperback, hvis du er til det.
- Klarer du dig her, mens jeg er væk? - Ja.
Beklager. De fleste aftener sidder jeg bare her og laver ingenting.
Og den ene aften, jeg har selskab, skal jeg rende og slukke brande.
Der er sodavand i køleskabet. Der er snacks.
- Går det? - Ja. Jeg klarer mig.
Hør her, Edward.
Jeg ved ikke, om det gør en forskel, er sten, saks, papir en bindende kontrakt.
Det forstår alle, der er med.
Så det øjeblik, du vandt over Jordan, blev sædet dit.
Det er meningen, at du skal være her.
- Vi kan også rafte. Hvis... - Hvor langt er der? En time?
Det tror jeg.
- Hej, Lucy. - Mrs. Cameron. Hej.
- Mor, hvad helvede? - Hej, piger. Hej, Zoe.
- Hvordan går det? - Hej.
- Vil du have nudler? - Nej, hun vil ikke have nudler.
- Hvad laver du her? - Hvad skulle jeg gøre?
Du reagerer ikke på mine beskeder.
Måske er det et tegn på, at jeg ikke har lyst til at kommunikere lige nu.
- Det har jeg. - Ja, selvfølgelig.
Alt handler jo altid om Dee Dee.
- Kan vi tale sammen alene? - Nej. Kan du ikke godt gå?
Så siger jeg det, jeg vil sige, lige her.
- I guder. Gå nu. - Jeg har svigtet dig som mor.
- Hold kæft. Hold kæft! - Hør her.
- Jeg var fokuseret på det ydre. - Her?
På at vi fremstod som den perfekte familie.
I stedet for at fokusere på dig og det, du havde brug for.
- Du var sådan en skrøbelig pige. - Mor, ikke her.
Jeg er ked af det. Jeg må fortælle dig, hvor ked af det jeg er.
- Hør nu, hvad jeg har at sige. - Okay.
Din far svigtede dig også. Vi svigtede hinanden.
Han og jeg. Vi svigtede hinanden i alle aspekter af vores dumme liv.
Og han sårede mig. Han sårede os.
Da han tog til LA, Zoe mødte han en.
- Hvad? - En mand, han holdt af.
- Hvordan holdt af? - Han... Det var en mand, han elskede.
- Mor, hvad er det, du siger? - Han elskede en mand.
Jeg ved det. Jeg ved, at det er svært. Det er svært at høre.
Jeg har været så vred. Jeg har været så forbandet vred.
Men hør her. Han var overvældet. Han prøvede bare at overleve.
Det, du skal vide, er, at vi to, Zoe,
vi er stadig i live, og vi kan ændre vores liv.
Vi behøver ikke at begå de samme fejl igen og igen.
Skal vi gå eller noget?
- Hold kæft, Lucy. - Undskyld.
Jeg har gået i den her sorggruppe. Gruppeterapi. Det har været alle tiders.
- Ja, mor, det lyder sådan. - Nej, nej. Det er alle tiders.
Vores sidste gang er i morgen, og jeg holder fest.
Jeg ser dem måske aldrig igen.
Det skræmmer mig, for jeg er blevet afhængig af dem.
Jeg ved, at jeg ændrer mig. På en måde har de erstattet din far.
De har hjulpet mig til at finde ud af, hvem jeg er uden ham.
Selvom jeg ved, at det bliver svært, ved jeg, at jeg kan ændre mig.
Jeg kan ændre mig og blive en bedre mor.
Jeg kan ændre mig og blive et bedre menneske.
Det lover jeg dig.
- Okay? - Okay.
Jeg elsker dig, skat.
Farvel, piger. Undskyld, at jeg snerrede ad dig, Lucy.
- Åh, hej. - Jeg er her.
Mor, er du klar til at se din baby?
Det er kun moderen, der må komme med ind på neonatalafdelingen.
Okay. Jeg venter derude.
- Hej. - Hej.
Jeg elsker dig, Sam. Og jeg vil ikke miste dig.
Men jeg må vide, at du vil det her hundrede procent.
Jeg vil ikke have et åbent ægteskab. Jeg vil ikke dele dig.
Jeg vil ikke være bekymret hver dag,
for om du nu vil have en anden eller noget andet.
Du skal beslutte dig, Sam.
Du skal beslutte, hvordan dit liv skal være.
ID og boardingpas, tak. Boardingpas?
Jeg tror, at det...
Er du Kojo Ansah?
- Ja. - Følg med mig, tak.
- Hvad drejer det sig om? - Følg med mig.
Næste. Boardingpas, tak.
- Det er på min telefon. - Vis mig det.
Ja, det er fint.
Hvad er problemet? Alle mine papirer er opdateret.
- Adriana! - Hej med jer.
Jeg er ked af det. Jeg måtte bare se jer.
Har du så stor magt som kandidat til kongressen?
Nej, Ade og jeg studerede sammen. Jeg hjælper hende altid.
Tak.
- Jeg lader jer få fred. - Tak.
- Jeg tegnede en tegning til dig. - Ja. Jeg er vild med den.
- Jeg kan tegne en mere. - Kan du? Okay. Gør det.
Er det den del af filmen, hvor du stopper mig ved gaten
og erklærer mig din kærlighed og beder mig blive?
- Måske. - Eller...
Er det den del, hvor du slutter dig til os,
så vi kan rejse til Ghana og leve lykkeligt til vores dages ende?
- Den film har jeg ikke set. - Den er ellers god.
Valget er i morgen.
- Vinder du? - Det mener Natalie.
Selvfølgelig.
Jeg tegner et kort til dig. Giv mig din hånd.
- Okay. Det her er Accra. Din hånd. - Okay.
Der, hvor din håndflade stopper, er havet.
Her er vores kvarter, Labone.
Og her bor vi. Vores hjem.
Min far og onkel byggede huset langsomt over mange år.
De begyndte, før jeg blev født.
Jeg færdiggjorde selv den sydlige fløj efter 20 år.
I det her hus bor min mor med mine søstre,
to niecer og fire nevøer. Nogle er her. Andre er ikke.
Nogle er på Becks alder.
Alle har fulgt med i din kampagne med stor interesse.
- Her har jeg mine duer. - Har du duer?
De er ikke ligesom jeres duer. De er fantastiske.
Og i det her værelse skal Becks bo.
Og det her er mit værelse.
Og hvis der kommer en dag,
i morgen eller dagen efter eller året efter,
hvor du vil se det her lille hjørne af verden,
skal du komme herhen.
Nu ved jeg, hvor jeg kan finde jer.
Jeg elsker dig.
Jeg elsker også dig.
Medo wo.
BREVE TIL EDDIE
Kære Edward. Min kone var på samme fly som dig.
Jeg kan ikke komme videre. Jeg ved ikke, hvordan du gør.
Jeg er ked af det, der er sket.
Jeg har tre døtre. Ellie, Emma og Eve.
Jeg hedder Jingyang Yao. Jeg bor i Tianjin i Kina.
Jeg blev ked af det, da jeg hørte om det, der skete.
Jeg vil gerne være din ven.
Kære Eddie.
Jeg ville høre, om du så min datter på flyet.
Jeg håber, at det er okay, at jeg har vedlagt et billede.
Det var skønt at høre om dig.
Nogle vil mene, at din historie er trist, men den er slet ikke trist.
Det er et fantastisk eksempel på Guds velvilje og nåde.
Da jeg satte hende af i lufthavnen,
tog jeg fat om hendes ansigt og kyssede hende tre gange på næsen.
Det var sådan, vi sagde farvel.
Det var Ham, der valgte at redde dit liv.
Han valgte at spare dig.
Ellie er kun halvandet. Hun spørger efter sin mor.
Hun forstår ikke, hvad døden er.
Spøgelser bliver hængende, når der er noget uafsluttet.
Kære Edward. Så du min bedstefar på flyet? Sæde 12C.
Jeg ville bare gerne have hans ur.
Kæreste "Edward" eller Randall Timothy Wakeshire. LOL.
Ja. Jeg ved, hvem du er. Jeg har set din rigtige fødselsattest.
Jeg har set beviserne og dokumentarerne på YouTube.
Jeg kender sandheden. Vi ved, hvem du i virkeligheden er.
Kære Eddie. Jeg skriver, fordi jeg kendte din bror, Jordan.
Mere end bare kendte.
Jeg ved ikke, om han fortalte dig om mig. Han sagde, han ikke sagde det til nogen.
Men måske var du ikke bare nogen. Jordan var min kæreste.
Han var den første, jeg elskede.
Udholdt undergangen Ned i helvede
Når man fjerner E'erne og D'erne i Eddie Adler,
er der kun "liar" tilbage! Troede du ikke, at vi ville bemærke det?
Har du fået mine breve? Jeg er bekymret.
Jeg har skrevet til dig hver dag uden at få svar.
Jeg læste, at du sad på 15A.
Hun sad et par rækker bagved på 20B.
Måske så du hende på vej på toilettet?
Kære Edward. Jeg skal dø i dag.
Jeg lader mine forældres bils motor køre i garagen, indtil jeg bliver kvalt.
Kære Edward
Har du nogen kæledyr?
Fortæl Ellie, at hendes mor elskede hende højt.
Din særlige dreng.
Bevar troen! Vær glad.
Du fik det her liv i Hans navn.
Jeg prøvede at lægge et normalt selvmordsbrev.
Men jeg kan ikke gøre noget normalt. Jeg kan ikke noget.
Hvorfor får du lov at leve?
Du er selvisk, selvom det ikke er med vilje.
- Jeg savner min kone. - Jeg vil have min datter tilbage.
- Jeg kendte ham slet ikke. - Æret være Herren, vor Gud.
Edward! Vågn op!
- Jeg vil elske ham for evigt. - Edward!
Edward.
Tekster af: Helle Virenfeldt Smith