Vi kan sitta här hela dagen om du vill.
Varför gjorde du så, Edward? Det var inte retoriskt. Jag behöver ett svar.
Varför puttade du ett piano nerför trapporna?
Jag vill höra hur det skulle låta.
- Tycker du det här är roligt? - Nej.
Bra, för det är inte roligt.
Vi har regler på den här skolan,
som skydd mot eventualiteter som en aktiv skytt,
terrorism eller ett virusutbrott.
Saker jag aldrig trodde mig behöva förbereda för som rektor.
Men det saknas regler för en elev som puttar pianon nerför trappan.
Jag betalar för ett nytt piano.
- Det handlar inte om det. - Vad handlar det om?
Det handlar inte om pianot.
Se på mig.
Du har gått igenom mycket.
Ingen kommer klandra dig för det här.
Men bara för att du hade tur, ingen skadades. Du kunde ha dödat nån.
Men det gjorde jag inte.
Jag varken dödade eller skadade nån.
Jag såg till att ingen var i trappan när jag puttade ner det.
Varför puttade du ner det?
Edward, du är nog den smartaste eleven på skolan,
därför känner jag att jag kan vara rättfram mot dig.
Vi ska samarbeta med din familj och vår skolpsykolog
för att hitta en passande undervisningsmiljö för dig.
Men du kommer inte gå kvar på Riverview.
Jag är ledsen, okej?
Jag ska ringa din moster och dr Barlow, vår skolpsykolog.
Du ska få prata med henne.
Edward.
Det är mrs Fosters födelsedag. Nån tog med sig en tårta.
Vill du ha en bit?
Ja, tack.
BASERAD PÅ BOKEN AV ANN NAPOLITANO
Vad är det här, Sam?
Det betyder inget.
Det betyder inget? Vad fan är det som pågår?
Vi måste bara lugna ner...
- Är du gay? - Nej.
Så du är bi?
Kan du bara berätta vad fan det är som händer?
Sam.
Vem ska köra mig till tandläkaren?
Det ska jag, Geena Bean. Säg hejdå till pappa.
- Hejdå, pappa. - Hejdå, gumman.
- Sienna. - Vi pratar senare.
Linda.
Vännen, vi är sena.
Knack, knack.
Är du vaken?
Gumman.
- Vi måste åka. - Jag mår piss.
Är du okej? Är du sjuk?
Jag vet inte, men jag kan nog inte kliva upp.
- Är det fysiskt eller emotionellt? - Jag vet inte.
Okej.
Tja, om du inte är fysiskt sjuk,
är det ibland bättre att bara kliva upp ur sängen och starta dagen.
Jag har känt mig superdeppig på sistone.
Idag klev jag upp jättetidigt och gick ner till floden, och det...
Kul för dig, men alla är inte du.
Vad ska det betyda?
Det betyder att ibland vill jag bara ligga i sängen och må piss
och spela spel på min mobil, vilket inte är nåt brott.
Det har jag aldrig sagt heller. Om det är vad du vill göra...
- Det är det. - Okej.
- Om det är okej. - Det är... Klart det är okej.
- Är du säker på att du mår bra? - Jag mår bra. Jag mår bra.
Gud. Bäst att... Det är Edwards skola
Hallå.
Ja, det är Lacey. Vad gjorde han?
Trevligt att träffa er. Jag heter Adriana Washington.
Mitt budskap till er är, gå och rösta imorgon.
Rösta för stadens skull. För distriktets skull.
Rösta för er egen sinnesfrid.
För det är nu det gäller,
hållbara förändringar gällande bostäder, överkomliga hyresnivåer.
Och jag är här för att säga
att jag kommer kämpa för er hela vägen fram.
- Har du nåt viktigare att göra? - Kanske.
- Ms Washington? - Hej, jag är Adriana. Trevligt att råkas.
Valet är imorgon. Hon är väldigt upptagen.
Hon sa att hon skulle säga hejdå.
Vi kan videochatta från flygplatsen.
Vad ritar du?
Jag ska lämna den åt henne.
Åh, Becks. Den är fin.
Vi kommer att träffa henne igen.
Kanske.
Jag tänker mig att de kommer...
Nu lär det bli ett problem...
Linda?
Ring 112.
Okej.
Ring 112!
Gud.
Sten, sax, påse, kör.
- Hejdå. - Håll min hand.
Sten, sax, påse, kör.
Eddie, Eddie.
...kraschposition. Luta er fram...
- Hej. Vad hände? - Ms Curtis.
- Var är han? - Vi har ett litet problem.
Okej.
Okej, bara så jag förstår... Han försvann?
Vad betyder det? Försvann... i tomma luften?
- Gick han igenom en vägg? - Vi tror han tog fönstervägen.
- Han tog fönstervägen? - Vi var på markplan, givetvis.
Du menar alltså att under den senaste timmen,
puttade Edward ett piano nerför trapporna,
och sen hoppade han ut genom ett fönster?
Vad gör du åt saken?
Det är han. Det är han som ringer. Det är Edward. Nu.
Hallå. Hej. Gubben, var är du?
Är det Lacey Curtis?
Ja. Vem talar jag med?
Jag ringer från All Saints Hospital å Linda Stollen vägnar.
Är du hennes närmaste anhöriga?
Linda?
- Dee Dee. - Milo.
- Vad gör du här? - Jag måste prata med dig lite kort.
Du måste boka en tid.
- Attans. - Ja.
Åh, nej. Okej, två minuter? Jag har ju åkt hela vägen hit.
Gör det nåt? Jättesnabbt.
- Kom då. Ja. - Åh, tack.
- Det är fint här. - Vi gör vårt bästa.
- Aha. Brukar du ha personlig rådgivning? - Ja. Det är mitt jobb.
Jag bokar gärna in en tid åt dig,
- om du skulle vilja det. - Jag trodde vi var dina enda klienter.
Sorgegruppen? Nix. Jag har andra patienter.
Dee Dee, vad gäller det?
- Vårt nästa möte är vårt sista möte. - Ja. Jag är medveten om det.
Så vi måste anordna en fest.
Det vore väldigt ovanligt för en sorgegrupp.
Hör nu, Milo, jag är ingen expert på mental hälsa,
men jag vet att när man samlar en grupp människor
som delar en erfarenhet och sen träffas för sista gången,
- då bör man ha fest. - Och vad innebär det?
- Snacks. Fruktbål. Cupcakes. Festgrejer. - Okej. Ja, det går bra.
- Vad bra. Ja. - Ja. Toppen.
Har du diskretionärt kapital eller dylikt, du vet, från flygbolaget?
- Till snacks och fruktbål? - Ja.
Nej. Men ja.
- Här har du 40 dollar. - Tack.
- Okej. Ja. - Tack.
Jag ville även... Jag ville säga att den här gruppen,
den här erfarenheten har hjälpt mig mycket.
Tack för det.
- Tack. Eller, jag menar varsågod. - Synd att det måste få ett slut.
- Jag vet. - Varför måste det ta slut?
Tja... Det finns andra vägar du kan ta
för att fortsätta din läkningsprocess och...
Jag vill inte gå några andra vägar.
Jag vill ha den här gruppen. Jag gillar den här gruppen.
Det här är vår grupp,
och jag tycker vi delar nåt rätt jävla unikt, du vet?
Ja. Det gör ni.
- Och ändå måste det ta slut. - Ja.
Varför? För att flygbolaget slutade subventionera gruppen,
för att de legalt sett hade sopat rent framför sin egen dörr?
- Ett berättigat antagande. - Vad tycker du om det?
Jag tycker att det suger.
Jag tycker det de gör mot er är grymt.
Men... Så får jag inte säga...
- Jag uppskattar din uppriktighet. - Ja.
Okej.
Ja.
Det var den där killen som kom till loppisen.
Ja, det var han.
- Han heter Vernon. - Jaså, heter han Vernon? Och?
Inget hände.
Så du hade inte sex med honom?
- Nej. - Är du säker?
- Sienna, jag... - Och Ben då?
Har du mer att berätta?
Sienna...
Bara säg det för helvete. Snälla. Det är du skyldig mig.
Ben...
Ben var den första personen jag nånsin älskade.
Det hände aldrig nåt speciellt.
Vi var unga.
Vi flirtade. Vi kysstes ett par gånger.
Så du visste.
Innan du ens träffade mig. Du visste.
- Jag älskar dig. Jag valde dig. - Du fick välja, Sam. Det fick inte jag.
Du förvägrade mig värdigheten att få göra det valet med dig.
- Sienna, jag älskar dig mer än... - Nej. Fan ta dig, Sam! Fan ta dig!
Inga besked än.
Vill du berätta vad som hände i skolan idag?
Jag puttade ett piano nerför trappan.
Ja, det gjorde du.
Varför gjorde du det, Edward?
Jag ville höra hur det skulle låta.
- Det här är inget skämt. - Jag skrattar inte.
Jag behöver nåt bättre än: "Jag ville höra hur det skulle låta."
Jag vet inte varför jag gör nåt.
Jag kan inte berätta för dig varför jag gjorde nåt om...
...om jag inte vet varför.
Varför bryr du dig ens?
Varför jag bryr mig?
Linda håller på att dö. Hennes bebis kanske dör.
Ingen håller på att dö.
- Alla kommer att klara sig. - Det vet du inte.
Ingen vet det.
Ingen kommer att klara sig. Vi kommer alla att dö.
- Behöver du lite middag? - Jag är inte hungrig.
Jag ska ringa din morbror John. Jag ska be honom komma och hämta dig.
- Ni har ju skilt er. - Vi är inte skilda.
Vi har separerat. Och han är fortfarande din morbror.
Han är fortfarande min make,
och i allt väsentligt, oavsett hur dysfunktionell,
är vi fortfarande en familj.
Och allt, Edward... Edward, allt kommer att ordna sig.
Allt kommer att ordna sig.
Jag ringer morbror John.
HEJDÅ
Tack för att du gör det här med mig.
Varför är du så besatt av de här jäkla dumplingarna?
Vår nainai gjorde dem till oss när vi bodde hos henne en vinter,
och Brent och jag var så lyckliga där...
- Du försöker återskapa magin. - Precis.
Att laga dumplings kommer nog inte få dig att må bättre.
Förmodligen inte.
Det är Dee Dee. Hej, Dee Dee.
Hej.
Milo bad mig anordna en fest inför sorgegruppens sista möte imorgon.
Först tänkte jag göra nåt enkelt, som, du vet, fruktbål och cupcakes.
Sen tänkte jag att vi kanske borde variera oss.
Du vet, liksom gilla läget. Så jag gör mina
fyllda roma-tomater till förrätt, vilka är oöverträffade.
Vi borde göra nåt som återspeglar
gruppens kulturella mångfald. Det är där du kommer in.
- Du vill att jag tar med mig nåt etniskt? - Du sa det, inte jag.
Visst.
På gott eller ont kommer jag ta med mig dumplingsoppa.
- Okej. Jag måste sluta. Hejdå. - Vänta. Steve? Vänta...
Vad är det vi gör här?
- Jag lagar dumplings. - Försök inte.
Det gör jag inte, jag lovar. Jag kom för att laga dumplings.
- Varför är du här? - För att göra de här.
Nej.
Nej. Varför är du här?
Se på mig. Varför?
Jag vet inte.
Jag vet varför. Av samma skäl som jag lät dig komma hit.
Varför är du här?
Jag vill höra dig säga det.
- Är du hungrig? - Nej.
Jag har köpt mer av den där partymixen. Du vet, den stora plasttunnan
med Cheetos och pretzels och skit. Den är typ bottenlös.
Ska du inte fråga varför jag gjorde det?
Du, grabben, jag gjorde mycket dummare grejer när jag var barn.
Så jag är inte... Varför? Vill du prata om det?
Nej.
Nej. Jag fattar.
När jag var 15 skildes mina föräldrar.
Jag brukade stjäla glödlampor från vårt hus
och krossa dem mot garageväggen.
När pappa fick reda på vart alla glödlampor tog vägen,
tvingade han mig till en psykolog.
Och psykologen frågade mig: "Varför gör du så?"
Och jag typ: "Jag vet inte." Jag visste inte. Jag vet inte.
Jag gillade att ha sönder saker.
Jag gillade hur det lät.
Precis.
Jag ville höra det.
Eller hur?
Jag borde egentligen vara död.
- Du. Det borde du inte alls. - Jag borde ha dött på det där planet.
Innan vi lyfte satt Jordan på fönsterplatsen...
Men jag ville ha den.
Så vi körde sten, sax, påse om den. Han valde sten, jag valde påse.
Så jag fick hans plats.
Men det var hans plats.
Jordan borde ha överlevt, inte jag.
Jag borde inte vara här.
Jag lever bara för att påse vinner över sten.
Du har elavbrott och översvämning? Det är... Jag menar, det...
Jag måste ta mig en titt, men det låter som
om du har två problem samtidigt.
Ja. Japp. Perfekt storm. Okej.
Okej.
Grabben.
Jag måste till andra sidan campus och ta hand om en kris.
Du får nog stanna här.
Jag har, du vet, internet. Jag har videospel.
Har alla J.R.R. Tolkiens böcker, om det är din grej.
Kan du chilla här medan jag är borta?
Ja.
Jag är ledsen. De flesta kvällar brukar jag bara sitta här.
Typiskt att jag när jag har sällskap måste ut och släcka bränder.
Det finns läsk i kylen. Du har snacks.
- Du klarar dig. - Ja. Jag klarar mig.
Hör på, Edward.
Du vet, för vad det nu är värt, sten, sax, påse är ett bindande kontrakt.
Alla som spelar förstår det.
I samma sekund som du vann över Jordan blev fönsterplatsen din.
Du ska absolut vara här.
...vi kan köra forsränning. Om det...
Hur långt bort ligger det? Typ en timme?
Jag tror det.
- Hej, Lucy. - Mrs Cameron. Hej.
- Mamma, vad i helvete? - Hej, tjejer. Hej, Zoe.
- Hur mår ni? - Hej.
- Vill du ha ramen? - Det vill hon inte.
- Vad gör du här? - Vad ska jag annars göra?
- Du svarar inte på mina sms. - Du borde ta det som en indikation på
att jag inte vill kommunicera med dig just nu.
- Jag vill kommunicera. - Så klart.
Allt handlar som alltid om Dee Dee.
- Kan vi prata enskilt? - Nej, det kan vi inte. Kan du gå?
Okej. Då säger jag det jag behöver säga dig här.
- Kan du gå? - Jag har svikit dig som mor.
- Håll käften! - För att, hör på nu,
- jag fokuserade för mycket på det yttre. - Här?
På det yttre och att vi skulle se ut som en perfekt familj,
istället för att fokusera på dig och det du behövde.
- Du var en bräcklig liten flicka. - Inte här, mamma.
Jag är ledsen. Jag är så ledsen. Jag måste säga hur ledsen jag är.
Kan du bara lyssna på mig, snälla?
Okej.
Din far svek dig också.
Vi svek varandra.
Både han och jag. Vi misslyckades med allt i vårt dumma liv.
Och han sårade mig. Han sårade oss.
Zoe, när han åkte till LA, träffade han nån.
- Va? - En man han brydde sig om.
- Brydde sig om hur? - Han... Det var en man han älskade.
- Mamma, vad är det du säger? - Han älskade en man.
Jag vet. Det är svårt. Svårt att höra.
Jag har varit så arg. Så jävla sårad och arg.
Men så här är det. Han var överväldigad. Han försökte bara överleva.
Det du måste veta är att du och jag, Zoe, älskling,
vi är fortfarande vid liv, och vi kan fortfarande förändras.
Vi behöver inte göra samma misstag om och om och om igen.
Borde vi gå?
- Håll käften, Lucy, - Förlåt.
Jag har gått i sorgeterapi, du vet? En sorgegrupp. Det har varit toppen.
- Visst, mamma, det låter toppen. - Nej. Det är toppen.
Det är vårt sista möte imorgon, och jag har ordnat en fest.
För även om jag kanske aldrig träffar nån av dem igen,
vilket skrämmer mig, för jag har förlitat mig på dem,
så vet jag att jag kommer förändras.
De har på sätt och vis ersatt din far.
De har hjälpt mig ta reda på vem jag är utan honom.
Så även om jag vet att det kommer bli svårt,
vet jag att jag kan förändras.
Jag kan förändras och bli en bättre mor. Jag kan bli en bättre person.
Det är mitt löfte till dig.
- Okej? - Okej.
Jag älskar dig, gumman.
Hejdå, tjejer. Lucy, förlåt att jag fräste till.
- Hej. - Jag är här.
Mamma, är du redo att träffa din bebis?
Förlåt. Bara modern får komma in på neonatalen.
Okej. Jag väntar där ute.
- Hej. - Hej.
Jag älskar dig, Sam. Jag vill fan inte förlora dig.
Men jag måste veta att du är med till 100%.
Jag vill inte ha ett öppet äktenskap. Jag vill inte dela dig.
Jag vill inte behöva oroa mig varje dag
för att du kanske vill ha nån annan eller nåt annat.
Du måste bestämma dig, Sam.
Du måste bestämma dig för hur du vill leva ditt liv.
Pass och boardingkort, tack.
Boardingkort?
Jag tror det här är...
Sir, är ni Kojo Ansah?
- Ja. - Var snäll och följ mig, sir.
- Vad gäller det? - Följ mig.
Nästa på tur. Jag behöver boardingkortet, tack.
Jag har boardingkortet i mobilen.
Bara visa mig. Japp. Det räcker.
Vad är problemet? Alla mina dokument är giltiga.
- Adriana! - Hej, hörni.
Förlåt. Jag bara... Jag var tvungen att träffa er.
Har man så här mycket makt som kongresskandidat?
Nej, jag och Ade gick i skolan ihop. Jag har alltid hennes rygg.
Tack.
- Jag lämnar er ifred. - Tack.
- Jag gjorde en teckning till dig. - Jag vet. Och jag älskar den.
- Jag kan göra en till. - Jaså? Okej. Kör.
Är det här filmscenen där du stoppar mig vid gaten,
förklarar din kärlek till mig och ber mig stanna?
- Kanske. - Eller...
...är det scenen där du gör oss sällskap på flyget
och vi åker till Ghana och lever lyckliga i alla våra dar?
Jag har inte sett den filmen.
Det är en bra film.
Valet är imorgon.
- Kommer du vinna? - Natalie verkar tro det.
Självklart.
Jag ritar en karta åt dig. Ge mig din hand.
- Okej, din hand är Accra. - Okej.
Och här där din handflata tar slut, ligger havet.
Det här är vårt grannskap Labone.
Här bor vi. Vårt hem.
Min far och min farbror byggde det här hemmet under flera år.
De började innan jag föddes.
Jag avslutade själv den södra flygeln efter 20 år.
I det här huset bor min mor med mina systrar,
två systerdöttrar och fyra systersöner. Vissa bor hemma. Vissa har flyttat.
Vissa är jämnåriga med Becks.
Alla har följt din kampanj med stort intresse.
Och här föder jag upp duvor.
Föder du upp duvor?
De är inte som duvorna här. De är underbara.
Det här är rummet där Becks kommer att bo.
Och det här rummet, är mitt rum.
Och om den dagen skulle komma,
imorgon eller dagen efter eller året efter,
när du vill utforska det här lilla hörnet av världen,
kommer du hit.
Nu vet jag hur jag ska hitta dig.
Jag älskar dig.
Jag älskar dig också.
Medo wo.
BREV TILL EDDIE
Kära Edward, min fru var på samma flight som du.
Hur ska jag gå vidare?
Jag vet inte hur du klarar det.
Jag beklagar det som hänt dig.
Jag har tre döttrar. Ellie, Emma och Eve.
Jag heter Jingyang Yao. Jag bor i Tianjin i Kina.
Det gjorde mig ledsen att höra vad som hände dig,
och jag skulle vilja bli din vän.
Kära Eddie,
jag undrar om du såg min dotter på planet.
Hoppas du inte tar illa upp. Jag skickade med ett kort.
Vilken glädje det var att få höra om dig.
Vissa skulle anse din historia sorglig, men den är inte sorglig alls.
Den är ett fantastiskt exempel på Guds nåd och barmhärtighet.
När jag släppte av henne vid flygplatsen,
tog jag tag om hennes ansikte och pussade henne tre gånger på näsan.
Det var så vi brukade ta farväl.
Han valde att rädda ditt liv.
Han valde att skona dig.
Ellie är ett och ett halvt. Hon frågar efter sin mamma.
Hon förstår inte vad döden innebär.
Andar sägs dröja sig kvar när de har oavslutade ärenden.
Kära Edward, såg du min morfar? Han satt på plats 12C.
Allt jag ville ha för att minnas honom var hans klocka.
Kära "Edward", alias Randall Timothy Wakeshire. LOL.
Just det. Jag vet vem du är. Jag har sett ditt födelsebevis.
Jag har sett bevisen. Sett dokumentärerna på YouTube.
Jag vet sanningen. Vi vet vem du egentligen är.
Kära Eddie, jag skriver för att jag kände din bror, Jordan.
Eller, mer än kände.
Jag vet inte om han berättade om mig. Han sa att han inte sagt nåt till nån.
Men du kanske var mer än nån. Jordan var min pojkvän.
Den första personen jag nånsin älskat.
Tar man bort alla E:n och D:n ur Eddie Adler,
betyder ordet som blir kvar "lögnare"! Trodde du ingen skulle märka?
Har du fått mina tidigare brev? Jag är orolig.
Jag har skrivit till dig varje dag utan att få svar.
Jag läste att du satt på 15C. Hon satt några rader bakom dig på 20B.
Du kanske såg henne på väg till toan.
Kära Edward, jag ska dö idag.
Mina föräldrars bil ska få gå på tomgång i garaget tills jag kvävs.
Har du några husdjur?
Om du kan, hälsa Ellie att mamma älskade henne.
Du speciella pojke.
Var trofast! Var glad. Det är i hans namn du lever.
Jag försökte skriva ett självmordsbrev, men kunde inte.
Jag kan inte göra nåt normalt. Jag kan inte göra nåt.
Varför fick du leva?
Du vill inte vara självisk, men det är du.
- Jag saknar min fru. - Vill ha min dotter tillbaka.
- Jag kände honom inte. - Prisad vare Gud, vår herre.
Edward! Vakna!
- Jag ska älska honom tills jag dör. - Edward!
Edward.
Undertexter: Victoria Heaps