אדוארד?
היי, אדוארד?
אדי היקר, אני כותבת לך כי הכרתי את אחיך ג'ורדן...
מבוסס על ספר מאת אן נפוליטנו -
"אדוארד היקר"
הצביעו -
הנה זה בא, סבתא.
אדריאנה וושינגטון דמוקרטית -
לא.
אוי, למען השם! אלוהים אדירים!
סלחי לי.
- היי. - אפשר לעזור לך למצוא משהו?
כן.
טוב, תוכל לעזור לי למצוא קישוטים שהם קצת פחות...
אתה יודע, קתוליים?
- כן, שמעי, זו כנסייה אחרי הכול. - כן, אני יודעת.
- אני מצטער, מי את? - דידי קמרון.
- דידי. - כן.
אני עורכת מסיבה למפגש האחרון של קבוצת התמיכה שלנו
על אף שנראה שאני היחידה ששמה על זה זין.
מהתרסקות המטוס.
דידי, אני... מצטער מאוד על האובדן שלך.
תודה, אבי. אני אמורה לקרוא לך "אבי", נכון?
- כן. - אתה נראה בן 14.
לא, אני לא בן 14.
אני האב מקלבוי. אני חדש כאן.
אבל דידי...
אני רוצה להגיד... שאני מצטער מאוד על כל מה שעבר עלייך.
- זה נחמד. תודה. - ואם את צריכה עזרה כלשהי...
יהיה לי לכבוד לעזור.
תודה. אשמח מאוד.
אתה יכול לעזור לי להתכונן למסיבה? זה יהיה נפלא.
התכוונתי לסיוע רוחני.
- טוב, ממה להתחיל? - אבל...
אני בטוח. את יודעת מה, דידי?
אני חושב שאוכל לתרום קצת.
- תודה. זה... - בשמחה.
אתה יודע מה? אתה משקם את האמון שלי בכנסייה.
- אבי. נפלא. - אני שמח מאוד לשמוע.
פאק.
ג'ון.
- שמעת משהו? - לא, אבל שמעי, הוא יתקשר.
אין לו טלפון. הוא אצל לינדה מאז שהם נסעו לבית החולים.
איך יכולת להוריד ממנו את העיניים?
- אני... הוא נראה בסדר. - הוא נראה לך בסדר?
הוא דחף פסנתר במורד גרם מדרגות, ג'ון. הוא סולק מבית הספר.
בסדר, אז תגידי לי מה אני אמור לעשות כי חצי מהקמפוס היה מוצף
- ובחצי השני לא היה חשמל. - השארתי אותו איתך ערב אחד.
אתה השארת אותו לבד. כל הלילה.
לא ידעתי כמה זמן זה ייקח.
אתה לא שם לב.
ג'ון, אתה לא שם לב.
אנחנו נמצא אותו.
היי, גברת קרטיס.
היי, שיי.
שמעת מאדוארד ב-24 השעות האחרונות?
לא.
בסדר. אם תשמעי ממנו, תתקשרי אליי.
אדוארד. היי, אדוארד.
- אדוארד! - גברת קרטיס, הכול בסדר?
הוא נעדר?
אנחנו עוד לא יודעים.
אלוהים אדירים. זה באשמתי.
אמרתי לו שאסור לו לישון על הרצפה אצלי, ועכשיו הוא נעדר.
- אני מצטערת מאוד. - שיי...
- אני... הוא... - את הדבר הכי טוב
שקרה לאדוארד מאז שכל זה התחיל.
זה לא באשמתך.
את... את יכולה לחשוב על מקום שייתכן שהוא הלך אליו?
את יכולה לחשוב על מישהו שאולי הוא נמצא איתו?
וו-הו!
אבא, אתה יכול לקחת אותי למתקן הטיפוס?
אני לא חושב שאת עוד מוכנה לזה, ג'ינה-בין.
אני מוכנה, אבא. אני לגמרי מוכנה. בבקשה, בבקשה, בבקשה?
לא גבוה מדי, בסדר?
בסדר. אני אוהבת אותך, אבא.
גם אני אוהב אותך, חומד. בואי.
בואי.
- אתה מחזיק אותי, אבא? - אני מחזיק אותך.
- אתה עדיין מחזיק אותי? - אני עדיין מחזיק אותך.
אבא, אתה מבטיח שלא תעזוב לעולם?
אני מבטיח.
בסדר, אז עברת לאירופה בגיל 18?
כן.
- מה עשית שם? - המון.
כלומר, טיילתי, פגשתי אנשים,
- אכלתי אוכל מעולה... - כן.
עשיתי המון סקס מעולה.
חייתי.
אני למדתי בקולג' ישר אחרי התיכון,
סיימתי תואר והתחלתי לעבוד אצל אבא שלי, אז...
זה לא מפתיע אותי.
- בוא. - לא. אף אחד לא רוצה בזה.
- קדימה! - אף אחד לא רוצה לראות את זה.
תאמיני לי. לא. זה לא יקרה.
זה פשוט מכוער. זה יהיה נורא.
כן?
אני מתאהב בך.
- אני אעזוב את דפני. - סטיב.
בסדר, שמעי, לא הרגשתי כך מעולם
ואנחנו אמורים להיות יחד.
רק אתה, אני וברנט?
זה לא העניין.
ברנט תמיד יהיה חלק מהחיים שלנו. אנחנו חייבים להגיד את האמת.
בסדר, כן, אולי זה מוזר קצת,
אבל אולי כל החיים שלנו הובילו לזה.
סטיב, זה לא רק קצת מוזר, בסדר?
אתה מאורס
ואתה מכין מרק כופתאות עם ארוסתו של אחיך שנהרג.
אני מחבבת אותך. באמת.
אבל אני חושבת שמבחינתי אתה רק דרך להתקרב אל ברנט.
זה לא בסיס בריא למערכת יחסים.
רגע, אז... זהו זה?
כן.
ביי, סטיב.
רגע. רגע.
אני חייב את הכופתאות.
תשאיר אותם מתחת לשטיח הכניסה.
סלחי לי. את מאהירה?
כן.
אני לייסי. דודה של ג'ורדן ושל אדוארד.
שיי אמרה לי שאמצא אותך כאן.
- אלוהים אדירים. הכול בסדר? - אני לא מוצאת את אדוארד.
שמעת ממנו?
- הוא יצר איתך קשר? הוא היה כאן? - לא, אני...
לא שמעתי ממנו. אני...
אמרתי לו להפסיק לשלוח לי הודעות. אני מצטערת מאוד.
האם את יכולה לחשוב על מקום שהוא עשוי להיות בו?
ניסית במ"ם?
- מ"ם? - מוזיאון המוזרויות.
נהגתי ללכת לשם עם ג'ורדן.
לקחתי את אדי לשם, זה...
זה ברחוב 26 מזרח.
זה ברחוב 26 מזרח. תודה.
ג'ורדן היה יפהפה.
אהבתי אותו מאוד.
אני לא יודעת מתי זה יפסיק לכאוב.
היי, ילד. אתה בסדר?
אני שונא את זה.
- סלח לי. אני יכול להשתמש בטלפון שלך? - לא.
יש לך טלפון? אפשר להשתמש בטלפון שלך?
אני רק צריך להתקשר.
- אפשר להשתמש בטלפון שלך? - מצטערת, ילד.
אפשר להשתמש בטלפון שלך?
מישהו? אפשר להשתמש בטלפון שלך?
מה אתה עושה לעזאזל?
בוא אחריי.
קדימה. עכשיו. מהר.
בסדר, חברים, בואו נחזור
לבחירות המיוחדות למחוז 13 בהארלם.
אנחנו עוקבים אחר המרוץ מקרוב.
קורה ריצ'רדסון מובילה בקרב צמוד מאוד עד כה,
אבל אנחנו מקבלים מקבץ קולות חדש
ויהיו שינויים בטבלה כאן.
- כפי שאתם רואים, אדריאנה וושינגטון... - אלוהים אדירים.
- במקבץ הקולות החדש... - יש, יש!
היום הזה פאקינג שלנו, חברים.
אמרתי לך שנצליח.
בסדר, עוד לא עשינו שום דבר. קורה עדיין מובילה.
- כולם להירגע. - אבל לא לאורך זמן.
קדימה, חברים. קדימה. תתרגשו. יש!
הקבוצה הזו חלקה המון, אתה מבין?
כלומר, צחקנו, בכינו, נפתחנו.
אבל עכשיו פתאום כולם עסוקים מדי?
אז... אני חושבת שזה נמוך מדי, אבי.
לא, אני חושב שזה יספיק.
לא, לא, זה בהחלט נמוך מדי.
היום יום הבחירות, אז אני מבינה את המקרה של אדריאנה.
כמובן. זה ברור.
ולינדה ילדה טרם זמנה, בסדר.
אבל האחרים?
אני לא מבקשת את העולם כולו. רק טיפת מאמץ.
- בסדר. איך זה? - כן. אתה מגיע?
בסדר, זה עובד. אני חושבת שכדאי שתתחיל בבלונים עכשיו, קח.
ולמה קבוצת התמיכה מסתיימת אחרי שלושה חודשים?
יש לנו משאבה בשביל הבלונים?
לא, אני חושבת שאנחנו במצב של פה לפה.
כלומר, לא החלמנו באורח פלא.
רק כי חברת התעופה פאקינג מתקמצנת
- לשלם על מפגשים נוספים. - דידי,
אני מניח שאנשים צריכים לחזור לחיים שלהם.
ו... אם מדברים על...
אתה אומר שלי אין חיים לחזור אליהם?
לא. אני לא...
יש לי. יש לי חיים מלאים מאוד, אבי. רק לידיעתך.
דידי, לא התכוונתי לרמוז שאין לך חיים...
בסדר, זה טוב. כי אני אומרת לך כאן ועכשיו.
האנשים האלה זקוקים לי הרבה יותר משאני זקוקה להם.
דידי...
יש לך זכות מלאה להרגיש מה שאת מרגישה.
הרגשות שלך תקפים.
ואם יורשה לי, אני חושב...
שלפעמים...
כשאנחנו כועסים, זה עלול להיות...
מנגנון הגנה, אולי מכאב עמוק יותר.
בעלי נהרג.
הקשר שלי עם הבת שלי...
מתוח במקרה הטוב.
לכולם בקבוצה יש מישהו לחזור אליו, משהו לחזור אליו.
עבודה או משפחה.
לי אין. לי אין. אין לי אף אחד.
אני לבד לגמרי.
לפעמים אני מרגישה...
שאילו הייתי נעלמת, אף אחד לא היה שם לב.
- אני כבר לא רוצה להיות כאן, ג'ורדן. - איפה?
כאן.
אני אמור להיות איתך, עם אימא ועם אבא.
נתתי לך את המושב שליד החלון וזה מה שאתה רוצה לעשות בו?
לך תזדיין, אדי.
חדר חשמל השימוש במים אסור -
כולם שואלים אם זה יכול להיות גבוה יותר.
זה הקטע שלך. עצור את הנשימה.
אלוהים אדירים.
אדי. איפה היית? אבא הולך על שיא חדש. בוא.
אימא שלך היא אמנם תסריטאית מבריקה, אבל היא לא יכולה לעשות את זה.
- אני גאה בך, מותק. - בצדק.
- כן, אני יודעת. - אל תפשל, אבא.
- אתה באמת מתגרה בי? - אתה דפוק, אדי.
יהיה... מבאס מאוד להתחיל מחדש.
אדי!
תראו את זה. תראו.
- כמעט. כמעט. - אוי, מותק.
- קדימה. - רגע, אל תיגע בזה.
- אני לא נוגע. - גם אל תנשום.
היי, כלבלב. זה בסדר. אני לא רשע.
אתה לא צריך לחשוש ממני, בסדר?
פעם גרתי כאן, זה הכול.
סליחה שהתפרצתי. אני רק צריך לקחת דבר אחד.
פלסטרים -
אתה מרגיש את זה?
כן.
אלוהים אדירים.
אדוארד.
היי. סלח לי. ראית את הילד הזה?
כן. הוא היה כאן לא מזמן.
באמת?
- כן? - הוא האחיין שלי.
- הוא האחיין שלי והוא נעדר. - הוא נראה נסער.
הוא ישב על הרצפה ומלמל לעצמו ואז פשוט עזב.
יש לך מושג לאן הוא הלך?
נראה היה שהוא ממש צריך להגיע הביתה.
בסדר. בסדר.
ועכשיו תעצמי את העיניים ואז האצבעות שלך ידעו מה לעשות.
- הצלחתי! - ראינו.
מדהים.
זה היה מעולה. רוצה לנסות את החלק הבא?
בסדר.
היי, אדוארד.
אולי כדאי שניקח אותך הביתה.
אני לא... אני עוד לא מוכן.
בסדר. בסדר.
אז החליפו את כל החשמל בבניין,
והוציאו מכאן את כל החוטים.
אבל אחי השיג את המפתח. אז זה שלנו. מגניב, לא?
אתן יכולות לקחת אחד.
- תודה. - כן.
אז בליל כל הקדושים, כשאתן חוזרות הביתה,
לפנים שההורים שלכן יחרימו את הממתקים
או יקבעו חוקים כלשהם, תחביאו את הממתקים הטובים.
מה שאתן אוהבות. ואז תיתנו להן את הממתקים הגרועים
ואז יהיו לכן את אלה לכל השנה.
וואו.
ו...
זה שלכן עכשיו.
- אל תאבדו את זה, בסדר? - בסדר.
- זה בסדר. הוא כאן. הוא בסדר. - בסדר.
- הוא מאחור. נקרא לו. - בסדר.
אלוהים אדירים. אלוהים אדירים. הפחדת אותי מאוד.
מצאת אותי.
תמיד אמצא אותך. תמיד אמצא אותך.
אני מצטער. אני מצטער שברחתי.
אתה מוכן לחזור?
כמעט.
פלאפל -
תודה.
אדי. איפה היית? ואיפה אח שלך לעזאזל?
אל תגיד לי שמצאתם רכב אחר.
הפלאפל שלי הכי טוב בניו יורק.
פאקיר, אני לא... לא אמרתי לך את האמת.
אתה זוכר את המטוס שהתרסק לפני כמה חודשים?
טוב... המשפחה שלי הייתה בטיסה.
ו... הם מתו.
כל המשפחה שלך?
גם ג'ורדן?
כן. כן, גם ג'ורדן.
כולם מלבדי.
הייתי צריך להגיד לך את האמת מזמן.
אני פשוט... אהבתי לדבר איתך עליהם.
אוי, אדי. אדי.
אני בסדר. אהיה בסדר.
אבל אני גר בניאק עכשיו, אז...
בטח לא אוכל לבוא לכאן הרבה.
יברך אותך אלוהים, אדי.
גם אותך.
הפלאפל שלך באמת הכי טוב, דרך אגב.
אני רציני.
את מוכנה לחזור?
כמעט.
בסדר.
"הם שרו
ביי-ביי, מיס אמריקן פאי
נהגתי בשבי שלי לסכר אבל היה יבש שם..."
- אימא. - זה...
- היי. - מה?
- אלוהים אדירים. - היי. היי, אימא.
אלוהים אדירים.
- באת. - כן. את שיכורה?
אני לא מאמינה. מה?
- לא. היי, יפהפייה שלי. - היי, אימא.
- זו הבת שלי, זואי. - היי.
- היי, זואי. האב מק. נעים מאוד. - זה האב מק.
- ומיילו. - היי. מיילו.
- היי, מיילו. - מיילו, נעים מאוד.
- נכון שהיא יפהפייה? - אל תגידי את זה.
לא אגיד את זה. אני יודעת. אני אומרת את זה יותר מדי.
- אבל זו האמת. - היי, אני מצטער. היי.
- סטיב. - סטיב!
ידעתי שאוכל לסמוך עליך.
- הבאת כופתאות! - כן, כופתאות.
הן נראות נאות.
אנחנו נאדה אותן כאן וניהנה מהן כפי שאלוהים התכוון.
- מה קורה? היי. - שלום.
- תראו, זו מני פקיאו. היי. - היי.
- שברתי לך את האף או... - היי, כולם.
- היי, סאם! - שלום.
אני בהלם שבאת. בהלם.
אני ממש... אתה לא עונה להודעות שלי.
- אני עסוק. בחיי. - מה הבאת?
הבאתי שרימפס סקמפי מהמסעדה האיטלקית ההיא.
שרימפס סקמפי? הריח מדהים.
- אלוהים אדירים. השום. - זה מדהים. זה מעולה. אני נשבע.
- חברת הקונגרס! - היי.
- יש. - לא! מה?
איך זה שאת כאן?
- היום יום הבחירות. זה בלתי אפשרי. - איך הגעת לכאן?
אני יודעת. ברחתי משם, אבל רק לרגע קצר.
- תראו מה גנבתי ממטה הבחירות. - מה עשית?
מה?
- עוגיות עם הפרצוף שלך עליהן? - אני יודעת!
- מה? - זה...
סימן אפשרי להפרעת אישיות נרקיסיסטית.
חשדתי שאת כזו גם כך, אז... היי.
הוא מצחיק. מי ידע שהוא מצחיק? לא ידעתי שהוא מצחיק.
- בסדר. - הן נהדרות.
טוב מאוד.
- היי, זה אדוארד.
- היי. - אדוארד.
אדוארד, אלה כולם. אלה החברים שלי.
ברוך הבא, אדוארד.
תודה.
- נעים מאוד, סאם. - דודה שלך היא חברה טובה שלי.
נעים מאוד.
- אדריאנה. - נעים מאוד.
עכשיו זו מסיבה.
יש!
החלפת הודעות מיניות עם ורנון?
סליחה. סליחה.
אבל זה כיף? זה סקסי?
כדאי גם לי להתחיל בהודעות מיניות?
- אולי. - אלוהים. אני לא יודע.
אולי זה מה שאני צריכה לעשות.
אבל אני מנסה להגיד שאני בוחר בסיינה. אני בוחר בג'ינה.
כן.
אני שלם עם זה.
אבל זה באמת העניין?
להיות שלם?
ומה רע בזה אם כן?
וזה סאם.
סאם איבד את החבר הכי טוב שלו מהתיכון. ואני מתכוונת ל"חבר הכי טוב".
את מבינה למה אני מתכוונת?
אין לי מושג למה את מתכוונת.
הומו. או דו.
הוא הומו או דו-מיני. אני...
והוא נשוי ויש לו בת, אז...
טוב, זה נשמע מוכר.
אלוהים אדירים, את צודקת. בחיי.
ואני חושבת שזה הכול. אני לא יודעת איפה אמנדה.
טוב, יש לך... יש לך משפחה נחמדה כאן, אימא.
את המשפחה שלי, מותק.
בסדר, כולם. הנה זה בא.
- אלוהים אדירים. - פאקינג כופתאות.
כן.
- בדיוק. פאקינג כופתאות. - פאקינג כופתאות.
- וואו! - בסדר.
אז אלה הכופתאות של נאינאי שלי.
אח שלי אהב את זה יותר מאשר כל דבר אחר בעולם.
אז כולם, קחו בזהירות אחת והניחו אותה בכף.
עשו בה חור קטן ונקזו את הכופתה עד שכל המרק יצא.
אני אוהבת שזה מתואם כל כך.
עכשיו תאכלו את הכופתאות ותשתו את המרק בנפרד.
- בנפרד? - בזהירות. זה חם.
סיינה?
היי. איך הייתה המסיבה?
היה נחמד. היה נחמד מאוד. נאכל שרימפס סקמפי בימים הקרובים.
יופי.
אני אוהב אותך. אני אוהב את ג'ינה. אני אוהב את המשפחה הזו.
כל היום חשבתי, "מה הוא יחליט?"
אז התחלתי לחשוב, "מה אם הוא יגיד שהוא רוצה להישאר?"
האם אמשיך להרגיש שאני האחת, שאני האישה שלך?
זה מה שאת.
ניסיתי לשכנע את עצמי שאוכל להמשיך להרגיש כך, אבל אני פשוט לא יכולה.
אז אני עוזבת. יהיה קשה, אבל אנחנו נפתור את זה.
- נסתגל ו... - אפשר לדבר על זה?
- נוודא שזה יעבוד למען ג'ינה, בסדר? - לא.
סאם, בסדר?
היי, דוד ג'ון.
אני שמח מאוד שאתה בסדר.
כן.
אני רק עייף.
כן, לך לישון.
מחר נשתיל בך שבב מעקב.
אני מצטערת שלא התקשרתי אליך. זה היה פשוט יותר מדי.
כן, זה בסדר.
בכל אופן...
את תמיד שמה בדיוק כפית ורבע סוכר בקפה,
בכל בוקר.
כשאת שומעת שיר של פליטווד מק, את תמיד שרה את המילים של "חלומות".
לא משנה בכלל
איזה שיר של פליטווד מק מתנגן.
בליל כל הקדושים את מוודאת תמיד
שהילדים הביישנים מקבלים אותה כמות ממתקים שמקבלים הילדים הגדולים והמעצבנים.
הצבע האהוב עלייך הוא ירוק. הכלב האהוב עלייך הוא לברדור זהוב.
ובכל יום ולילה מאז שאדוארד כאן,
את מנסה להחזיר אותו לעולם הזה.
הוא סירב לאכול ואת הזנת אותו.
ונתת לו מחסה.
והתעקשת איתו כשהיה זקוק לזה.
נתת לו מרחב כשהיה זקוק לזה.
כלומר...
תראי אותו עכשיו ותראי איזו דרך הוא עבר.
זה בזכותך.
אמרת שאני לא שם לב לשום דבר, אבל...
אני כן.
נתראה, בסדר?
לפני שאתחיל, אני רוצה להקדיש רגע להודות לגיבורה מסוימת שלי.
בחירות מיוחדות, ניו יורק-13 -
סבתא שלי.
אנחנו נמשיך, סבתא.
לא ניתן לכל החלומות שלך לדעוך ונילחם בכל הכוח
כדי שהמחוז הזה ישגשג.
עכשיו, יש אדם נוסף שאני רוצה להודות לו הערב. רק אחד.
עצוב לי מאוד שהוא לא כאן הערב,
אבל אולי הוא מתבונן בנו עכשיו.
ברכותיי מגיע לך! -
הוא האדם ששכנע אותי להתמודד בפיצרייה בניו יורק.
ואם אני זוכרת נכון,
אכלנו פיצה רגילה, גבינה ורוטב, בלי תוספות.
והוא אמר לי להתמודד ואמרתי, "לא, אני לא מוכנה".
אבל הוא אמר, "לפעמים אנחנו לא בוחרים בדרך שלנו.
לפעמים הדרך שלנו בוחרת בנו".
והוא צדק.
כי זו לא הייתה התוכנית, אבל זה היה הרגע.
זה היה הרגע שאפעל.
אז על כך, חבר יקר, אני מודה לך, באשר תהיה הערב.
הערב אני אומרת לאנשי המחוז הנפלא הזה,
העיר הנפלאה הזו והארץ הנפלאה הזו,
אני נשבעת לשרת אתכם.
- אני נשבעת להוביל, להקשיב, לפעול. - תורך.
זה הרגע שלנו. זה הרגע שלנו!
כן!
אז בזאת, אני אוהבת אתכם! אני מודה לכם!
אעבוד ואוודא שזו הייתה ההצבעה הכי טובה בחיים שלכם!
יברך אלוהים את הארלם! יברך אלוהים את אינווד! יברך אלוהים את וושינגטון הייטס!
ויברך אלוהים את אמריקה!
בואי הנה!
- תודה שאת כאן. שלום. - מדהים.
עשית את זה. אני גאה בך מאוד.
היי. ברכותיי.
עשית את זה.
כן.
אני מצפה לעבודה איתך, חברת הקונגרס.
גם אני.
אז מה נעשה?
האב מק אומר שאפשר להשאיר הכול כאן.
הוא יטפל בזה מחר.
לא, אימא. אני שואלת מה נעשה. אנחנו תפרניות.
הכסף ממכירת הבית יכסה את החוב שלנו רק בקושי.
אני לא רוצה שתדאגי, מותק.
אימא, את יכולה לדבר איתי כמו עם מבוגר, בבקשה?
אני חושבת שאת חייבת לי את זה.
בטח.
אני אמצא עבודה.
אני אמצא עבודה. אני ארוויח כסף.
ואת תסיימי את הלימודים.
איך? איפה?
יש לי כמה רעיונות.
כן?
אבל בואי נשתה כוסית קודם.
את רצינית?
- כן, אני רצינית. - בסדר.
- מה, גידלתי חננה? - לא.
בחייך. אנחנו במרתף של כנסייה.
מה עוד אפשר לעשות כאן?
- לחיים, אהובתי. - לחיים.
מה קורה כאן?
נכון שאני תמיד אומרת שאני פאקינג שונאת את ל"א?
לא. לא.
היי.
- איפה היית? - מצטער. פשוט הייתי זקוק למרחב.
- פחדתי פחד מוות. כולנו פחדנו. - אני מצטער. אני יודע.
זה בשבילך.
קדימה. פתחי את זה.
בסדר.
וואו, כל מיני שטויות.
זו קונכייה שמצאתי בקייפ קוד.
זו הייתה הפעם הראשונה שיצאתי לדוג עם אבא שלי ובאמת תפסתי דג.
והמטבע הזה הוא ממשחק הפוקר הראשון שלי עם ג'ורדן ועם החברים שלו.
מובן שלא זכיתי, אבל...
הכפתור הזה הוא מז'קט של סבא שלי. לקחתי אותו אחרי שהוא מת.
ומחזיק המפתחות הזה,
אימא שלי נתנה לי אותו ביום רסיטל הפסנתר הראשון שלי.
יש עליו את האות א'.
אלה כל הדברים ששמרתי כל חיי.
ו...
אני רוצה שהם יהיו שלך.
למה?
הרופא אמר שאחרי התאונה, הייתי במצב פוגה.
כלומר... הייתי כאן, אבל גם לא באמת כאן.
אז כשפגשתי אותך, זו הייתה הפעם הראשונה ש...
שהרגשתי משהו מאז התאונה.
אני לא רוצה להיות מוזר או משהו,
אבל אני חושב שייתכן שאת הסיבה שאני עדיין כאן.
זו המתנה הכי מוזרה בעולם, אבל תודה.
כן.
אז מצאתי מאות מכתבים שנכתבו לי.
מה?
כן. זה... זה די אקראי,
אבל דודה ודוד שלי הסתירו ממני מכתבים,
מאות מכתבים.
הם בטח חשבו שאתחרפן אם אקרא אותם, אבל...
ממי הם?
חלק מהם מאנשים שאיבדו מישהו בתאונה,
ואחרים הם מאנשים שרצו לספר לי על ישו ועל יוגה
ועל כל מיני דברים מוזרים אחרים.
היו כמה שנראו...
שנראו מה?
שהם הרבה יותר... מהמכתבים האחרים.
מעין קריאה לעזרה.
כאילו שאולי כדאי שנשיב להם או משהו.
אנחנו צריכים לקרוא את כל המכתבים האלה, אדוארד.
מיד.
תיארתי לעצמי שתגידי את זה.
קדימה.
אני נשבעת בזאת שאתמוך ואגן
על חוקת ארצות הברית מכל אויביה...
עשרה שבועות לאחר מכן -
בתוך הארץ ומחוצה לה.
שאני מקבלת את המחויבות הזו מרצוני החופשי.
היום ולעד.
לכבוד ארצות הברית של אמריקה.
ברכותיי.
אני מציג בפניכם את אדון וגברת צ'ן.
- היי. איך היה בבית הספר? - היי. היה...
איך הלך כשהראית בית?
את יודעת מה? היה מעולה. הם הגישו הצעה.
מה?
אני לא יודעת מה העניין. האנשים בל"א מתים עליי.
אלוהים אדירים.
- היי, ילדונת. - איך הולך לכם?
לא ידעתי שיש לך עוד דוד.
אין לי.
כדאי שתקרא את זה.
תרגום: אסף ראביד