Edvardai?
Ei, Edvardai?
Mielasis Edi, rašau tau, nes pažinojau tavo brolį Džordaną...
PAGAL ANOS NAPOLITANO KNYGĄ
BALSUOKITE
Kas bus, tas, močiute.
ADRIJANA VAŠINGTON DEMOKRATĖ
Ne.
Mėšlas! Jėzau Marija.
Atsiprašau.
- Labas! - Gal padėti kažką surasti?
Taip.
Galėtumėt padėti surasti papuošimų, kurie nebūtų tokie,
žinot, katalikiški?
- Taip, čia vis tik bažnyčia. - Taip, žinau.
- Atsiprašau, kas jūs? - Di Di Kameron.
- Di Di. - Taip.
Rengiu vakarėlį per paskutinį mūsų gedulo grupės susitikimą,
nors atrodo, kad tik man vienai jis rūpi.
Po lėktuvo sudužimo.
Di Di, labai užjaučiu dėl netekties.
Ačiū, tėve. Turiu vadinti jus „tėvu“, ar ne?
- Taip. - Atrodote lyg 14-os.
Ne, man ne 14.
Aš tėvas Makelvojus. Aš čia naujokas.
Bet, Di Di,
noriu pasakyti, kad labai užjaučiu dėl to, ką teko išgyventi.
- Kaip miela. Ačiū. - Jei jums prireiktų pagalbos,
man būtų garbė padėti.
Ačiū. Mielai tuo pasinaudosiu.
Gal galit padėti pasiruošti vakarėliui? Būtų puiku.
Kalbėjau apie dvasinę pagalbą.
- Nuo ko pradėti, suprantat? - Bet...
Tikrai. Žinot ką, Di Di?
Manau, galėčiau truputį padėti.
- Ačiū. Tai taip... - Ne, žinoma.
Žinot, ką? Jūs atgaivinate mano tikėjimą bažnyčia.
- Tėve. Nuostabu. - Labai džiaugiuosi tai girdėdamas.
Šūdas.
Džonai.
- Ką nors girdėjai? - Ne, bet, klausyk, jis paskambins.
Jis neturi telefono. Telefonas liko pas Lindą, kai jie nuvažiavo į ligoninę.
Kaip galėjai paleisti jį iš akių?
- Aš ne... Atrodė, kad viskas gerai. - Manei, kad jam viskas gerai?
Jis nuo laiptų nustūmė pianiną, Džonai. Jį išmetė iš mokyklos.
Gerai, tai pasakyk, ką turėčiau daryti, nes pusę miestelio apsėmė,
- o kita pusė liko be elektros. - Palikau jį pas tave vienam vakarui.
O tu palikai jį vieną. Visą vakarą.
Nežinojau, kiek užtruksiu.
Tu nekreipi dėmesio.
Džonai, tu nekreipi dėmesio.
Mes jį surasim.
Sveiki, ponia Kertis.
Labas, Šei.
Gal per pastarąją parą Edvardas su tavim susisiekė?
Ne.
Gerai. Jei susisieks, paskambink man.
Edvardai!
- Edvardai! - Ponia Kertis, ar viskas gerai?
Jis dingo?
Kol kas dar nežinom.
O Dieve. Tai aš kalta.
Pasakiau jam, kad nebegalės miegoti pas mane ant grindų, ir jis dingo.
- Labai atsiprašau. - Šei...
- Mano... Jis... - ...tu - geriausias dalykas,
nutikęs Edvardui po visko, kas įvyko.
Tu dėl to nekalta.
Gal žinai, kur jis galėjo nueiti?
Gal žinai, su kuo jis galėtų būti?
Tėveli, nusivesi mane palaipioti ant laipynių?
Nemanau, kad tu tam jau pasirengusi, Džinute.
Aš pasirengusi, tėveli. Labai pasirengusi. Prašau?
Tik nelipk per aukštai, gerai?
Gerai. Myliu tave, tėveli.
Ir aš tave, mieloji. Nagi. Eime.
Nagi.
- Laikai mane, tėveli? - Laikau.
- Vis dar laikai? - Vis dar laikau.
Tėveli, pažadi niekada nepaleisti?
Pažadu.
Gerai. Išsikraustei į Europą būdama 18-os?
Taip.
- Ką ten veikei? - Daug ką.
Keliavau, susipažinau su žmonėmis,
- valgiau daug puikaus maisto... - Taip.
...užsiiminėjau puikiu seksu.
Gyvenau.
Aš iškart po vidurinės įstojau į koledžą,
baigiau verslo administravimą, pradėjau dirbti tėčiui. Taigi...
Manęs tai nestebina.
- Nagi. - Ne. Niekas to nenori.
- Nagi! - Niekas nenori to pamatyti.
Ne, tiesiog patikėk manimi. Ne. To nebus.
Tiesiog bjauru. Blogai baigsis.
Tikrai?
Imu tave įsimylėti.
- Išsiskirsiu su Dafne. - Stivai.
Gerai, klausyk, dar niekad taip nesijaučiau.
Mes turėtume būti kartu.
Tik aš, tu ir Brentas?
Viskas ne taip.
Brentas visada bus mūsų gyvenimo dalis. Žiūrėkim tiesai į akis.
Gerai, taip. Gal ir keistoka,
o jei mūsų gyvenimai atvedė mus į šį tašką?
Stivai, tai daugiau nei keistoka, girdi?
Tu susižadėjęs,
bet gamini koldūnus su mirusio brolio sužadėtine.
Tu man patinki. Tikrai.
Bet manau, kad tu tesi būdas man priartėti prie Brento.
O tai nėra normalių santykių pagrindas.
Palauk, tai viskas?
Taip.
Viso, Stivai.
Palauk.
Turiu paimti koldūnus.
Palik juos po kilimėliu.
Atsiprašau. Tu - Mahira?
Taip.
Aš Leisė. Džordano ir Edvardo teta.
Šei sakė, kad rasiu tave čia.
- O Dieve. Ar viskas gerai? - Nerandu Edvardo.
Gal su juo kalbėjai?
- Jis su tavim susisiekė? Buvo čia atėjęs? - Ne, aš...
Aš su juo nesikalbėjau. Aš...
Aš pasakiau, kad jis man neberašytų. Man labai gaila.
Gal žinai, kur jis galėtų būti?
Ieškojote K.N.D.M.?
- K.N.D.M.? - Keistų dalykų muziejuje. Aš...
Aš ten eidavau su Džordanu.
Nusivedžiau ten Edį. Jis...
Jis Rytų 26-oje gatvėje.
Rytų 26-oje gatvėje. Ačiū.
Džordanas buvo toks nuostabus.
Labai jį mylėjau.
Nežinau, kada nustos skaudėti.
Ei, vaiki. Tau viskas gerai?
Nekenčiu šito.
- Atsiprašau. Galiu pasinaudoti telefonu? - Ne.
Turit telefoną? Galiu juo pasinaudoti?
Man tik reikia paskambinti.
- Galiu pasinaudoti jūsų telefonu? - Atleisk, vaiki.
Galiu pasinaudoti jūsų telefonu?
Kieno nors? Galiu pasinaudot kieno nors telefonu?
Ką, po velnių, darai?
Sek paskui mane.
Nagi. Dabar. Greičiau.
Ką gi, bičiuliai. Pažiūrėkime,
kokia situacija papildomuose rinkimuose Harlemo 13-ajame rajone.
Mes juos atidžiai stebime.
Nuo pat pradžių pirmauja Kora Ričardson,
bet ką tik gavome dar vieną balsų dalį,
ir lyderių lentelėje išvysime persirikiavimą.
- Kaip matote, Adrijana Vašington... - O Dieve.
- po naujųjų balsų... - Taip!
Žmonės, šiandien mūsų diena, blemba.
Sakiau, kad mes tą padarysim.
Gerai. Mes dar nieko nepadarėm. Vis dar atsiliekam nuo Koros.
- Visi nurimkite. - Bet neilgam.
Nagi! Džiaukitės. Taip!
Ši grupė išties daug kuo dalijosi, suprantat?
Turiu galvoje, juokėmės, verkėme, atsivėrėme.
O dabar staiga visi užsiėmę?
Aš... Manau, kad per žemai, tėve.
Ne, aš manau, kad visai gerai.
Ne. Tikrai per žemai.
Žinot, šiandien rinkimų diena, todėl suprantu Adrijaną.
Žinoma. Be abejo.
O Linda ką tik pagimdė mažylį, gerai.
Bet visi kiti?
Neprašau neįmanomo. Tik trupučio pastangų.
- Gerai. Kaip dabar? - Taip. Pasiekiate?
Gerai, tinka. Manau, dabar pradėkit pūsti balionus. Prašau.
Ir kodėl gedulo grupės susitikimai baigiasi po trijų mėnesių?
Turime jiems pompą?
Ne. Manau, teks darbuotis burna.
Mes juk magiškai nepagijom.
Oro linijos taip šykšti pinigų,
- kad nemoka už daugiau susitikimų. - Di Di,
turbūt žmonės turi grįžti į savo gyvenimus.
O tai... Jei apie tai prakalbom...
Sakote, kad neturiu gyvenimo, į kurį galėčiau grįžti?
Ne. Aš ne...
Turiu. Turiu labai pilnavertį gyvenimą. Tėve, jūsų žiniai.
Di Di, aš tikrai nenorėjau pasakyti, kad neturite...
Gerai, tai gerai. Nes iškart pasakysiu vieną dalyką.
Tiems žmonėms manęs reikia daug labiau, nei man jų.
Di Di...
Turite teisę jaustis taip, kaip jaučiatės.
Jūsų jausmai pagrįsti.
Jei galiu pasakyti, manau...
kartais...
kai pykstame, pyktis gali būti...
gynybinis mechanizmas, saugantis nuo gilesnio skaudulio.
Mano vyras mirė.
Mudviejų su dukra
ryšys, geriausiu atveju, silpnas.
Visi grupės nariai turi pas ką grįžti, dėl ko grįžti.
Turi darbą ar šeimą.
Aš neturiu. Nieko neturiu.
Aš visai viena.
Kartais atrodo...
jei dingčiau, niekas net nepastebėtų.
- Nebenoriu čia būti, Džordanai. - Kur?
Čia.
Turėčiau būti su tavim, mama ir tėčiu.
Užleidau tau vietą prie lango, o tu šitaip nori ją išnaudoti?
Užsikrušk, Edi.
ELEKTROS PASTOTĖ NENAUDOTI VANDENS
Visi klausia, ar gali pastatyti aukštesnį.
Tu tą sugebi. Nekvėpuok.
O Dieve.
Edi. Kur buvai? Tėtis tuoj sumuš rekordą. Ateik.
Gal tavo motina ir talentinga rašytoja, bet šito nesugeba.
- Didžiuojuos tavim, brangusis. - Ir turėtum.
- Taip, žinau. - Nesusimauk, tėti.
- Rimtai mane erzini? - Tu nesveikas, Edi.
Tikrai užknistų, jei reikėtų pradėti iš naujo.
Edi!
Pažiūrėkit.
- Beveik pavyko. - Brangusis.
- Nagi. - Palauk. Neliesk.
- Neliečiu. - Net nekvėpuok.
Labas, šuniuk. Viskas gerai. Aš ne blogiukas.
Dėl manęs gali nesijaudint, gerai?
Anksčiau čia gyvenau, ir tiek.
Atsiprašau, kad įsibroviau. Man tik reikėjo paimti vieną dalyką.
PLEISTRAI
Jauti?
Taip.
O Dieve.
Edvardai.
Sveiki. Atsiprašau. Gal matėt šį berniuką?
Taip, jis neseniai čia buvo.
Tikrai?
- Taip? - Jis mano sūnėnas.
- Jis mano sūnėnas, jis dingo. - Atrodė truputį nusiminęs.
Sėdėjo ant grindų, kažką murmėjo, o paskui išėjo.
Ar numanote, kur jis galėjo išeiti?
Tiesiog atrodė, kad jam išties reikia namo.
Gerai.
O dabar užsimerk, ir tavo pirštai žinos, ką daryti.
- Man pavyko! - Matėme.
Nuostabu.
Buvo puiku. Nori pamėginti kitą dalį?
Gerai.
Ei, Edvardai.
Gal reikėtų parvežti tave namo.
Aš ne... Aš dar nepasiruošęs.
Gerai.
Jie pakeitė visą elektros sistemą pastate,
iš čia išėmė visus laidus.
Bet mano brolis gavo raktą. Taigi, dėžutė mūsų. Šaunu, ar ne?
Pasivaišinkit.
- Ačiū. - Prašau.
Per Heloviną, kai grįžtat namo,
prieš tai, kai tėvai konfiskuoja visus saldainius
ar priverčia laikytis savo taisyklių, geruosius paslėpkit.
Tuos, kuriuos mėgstat. O jiems atiduokit prastuosius,
tada turėsit saldainių visiems metams.
Ir...
Jis dabar jūsų.
- Nepameskit, gerai? - Gerai.
- Viskas gerai. Jis čia. Sveikas. - Gerai.
- Jis viduje. Pakviesiu. - Gerai.
O Dieve. Tu mane taip išgąsdinai!
Radai mane.
Tu mane radai.
Visada tave rasiu.
Atsiprašau. Atsiprašau, kad pabėgau.
Tu pasirengęs grįžti?
Beveik.
FALAFELIAI
Ačiū.
Edi. Kur buvai? Ir kur, po šimts, tavo brolis?
Nesakyk, kad radot naują furgoną?
Mano falafeliai - geriausi Niujorke.
Fakirai, aš nepasakiau tau visos tiesos.
Žinai... Girdėjai apie tą sudužusį lėktuvą prieš keletą mėnesių?
Mano šeima skrido tuo lėktuvu.
Ir... Jie mirė.
Visa tavo šeima?
Ir Džordanas?
Taip, ir Džordanas.
Visi, išskyrus mane.
Seniai turėjau pasakyti tau tiesą.
Aš tik... Turbūt man patiko su tavim apie juos kalbėti.
Edi.
Man viskas gerai. Man viskas bus gerai.
Bet aš dabar gyvenu Najake, taigi...
Turbūt retai kada beateisiu.
Telamina tave Dievas, Edi.
Ir tave.
Beje, tavo falafeliai tikrai geriausi Niujorke.
Rimtai.
Pasiruošusi važiuot namo?
Beveik.
Gerai.
Jie dainavo
Ate ate Mis Amerikietiškas pyrage
Nuvažiavau su ševiu prie krantinės Bet krantinė buvo išdžiūvusi
- Mama. - Tai bus...
- Labas. - Ką?
- O Dieve. - Labas. Labas, mama.
O Dieve.
- Atėjai. - Taip. Tu girta?
Negaliu patikėti. Ką?
- Ne. Labas, gražuole mano. - Labas, mama.
- Čia mano dukra Zoja. - Sveiki.
- Labas, Zoja. Tėvas Makas. Malonu. - Čia tėvas Makas.
- Ir Mailas. - Labas. Mailas.
- Labas, Mailai. - Mailas. Malonu susipažinti.
- Argi ji ne gražuolė? - Nesakyk taip.
Nesakysiu. Žinau. Per dažnai taip sakau.
- Bet tai tiesa. - Labas. Atsiprašau. Labas.
- Stivai. - Stivai!
Žinojau, kad tavim galiu pasikliauti.
- Atnešei koldūnų! - Taip, koldūnai.
Atrodo neišvirti.
Išvirsime juos čia ir paskanausim taip, kaip Dievas liepia.
- Kaip sekasi? Sveiki. - Labas.
- Žiūrėk, čia Menis Pakijo. Labas. - Labas.
- Ar aš sulaužiau tau nosį, ar... - Sveiki visi.
- Labas, Semai! - Labas.
Man šokas, kad atėjai. Man šokas.
Tiesiogine prasme... Neatsakei į žinutę.
- Aš užsiėmęs. Prakeikimas. - Ką atnešei?
Atnešiau krevečių su česnako padažu iš itališko restorano.
Krevetės su česnako padažu? Kvepia fantastiškai.
- O Dieve. Česnakas. - Nuostabu. Geriau nebūna. Garbės žodis.
- Kongresmene! - Labas.
- Valio. - Ne! Кą?
Kodėl tu čia?
- Šiandien rinkimai. Tai neįmanoma. - Kaip čia atvažiavai?
Žinau. Išsmukau tik trumpam.
- Žiūrėkit, ką pavogiau iš užkulisių. - Ką tu padarei?
Ką?
- Sausainiai su tavo veidu? - Žinau!
- Ką? - Tai...
Gali būti narcisistinio asmenybės sutrikimo požymis.
Aš jį jau diagnozavau jums visiems, taigi...
Jis šmaikštus. Kas žinojo, kad jis šmaikštuolis? Aš nežinojau.
- Gerai. - Manau, jie fantastiški.
Labai skanūs.
- Sveiki. Čia Edvardas. - Labas.
- Sveiki. - Edvardai.
Edvardai, čia visi. Čia mano draugai.
Sveikas atvykęs, Edvardai.
Ačiū.
- Malonu susipažinti, Semai. - Tavo teta tapo gera mano drauge.
Malonu susipažinti.
- Adrijana. - Malonu susipažinti.
Dabar jau vakarėlis.
Valio!
Siuntei intymias žinutes Vernonui?
Atsiprašau.
Bet ar smagu buvo? Seksualu?
Gal ir man reiktų pamėginti?
- Gal. - Jėzau. Nežinau.
Gal taip ir turėčiau padaryti.
Bet esmė ta, kad renkuosi Sieną. Renkuosi Džiną.
Taip.
Aš su tuo susitaikiau.
Ar čia esmė, kaip manai?
Susitaikyti?
O kas čia blogo, jei taip?
O ten - Semas.
Semas neteko geriausio mokyklos laikų draugo. Turiu galvoje, „geriausio draugo“.
Supranti, ką noriu pasakyti?
Neįsivaizduoju, ką nori pasakyti.
Gėjus arba biseksualus.
Jis gėjus arba biseksualus. Aš...
Jis turi žmoną ir dukterį, taigi...
Kažkur girdėta.
Po perkūnais, tu teisi. Jėzau Marija!
Manau, čia visi. Nežinau, kur Amanda.
Turi čia gražią nedidelę šeimą, mama.
Tu mano šeima, mieloji.
Gerai, dėmesio, prašom.
- O Dieve. - Sumauti koldūnai.
Taip.
- Tiesa. Sumauti koldūnai. - Sumauti koldūnai.
Gerai.
Čia mano senelės firminiai koldūnai.
Mano brolis juos mėgo labiau už viską pasaulyje.
Visi atsargiai paimkit po vieną ir įsidėkit į šaukštą.
Dabar pradurkit skylutę ir išpilkit skystį, kad išbėgtų sriuba.
Man patinka koordinuoti veiksmai.
O dabar suvalgykit koldūną, po to išgerkite sriubą.
- Atskirai? - Atsargiai. Karšta.
Siena?
Labas. Kaip vakarėlis?
Buvo smagu. Labai smagu. Dar ilgai valgysim krevetes su česnakų padažu.
Puiku.
Aš tave myliu. Myliu Džiną. Myliu šitą šeimą.
Aš visą dieną galvojau, „ką jis nuspręs?“
Ir tada pagalvojau, „O jei jis pasakys, kad nori pasilikti?“
Ar vis dar jausiuosi ta vienintele, tavo antra puse?
Tu ir esi.
Bandžiau save įtikinti, kad galėčiau vėl taip pasijusti, bet negaliu.
Todėl aš išeinu. Bus sunku, bet mes kažką sugalvosime.
- Prisitaikysime ir mes... - Galim apie tai pasikalbėti? Aš...
- Kažką sugalvosime dėl Džinos. Gerai? - Ne.
Semai, gerai?
Labas, dėde Džonai.
Labai džiaugiuosi, kad tau viskas gerai.
Taip.
Aš tik truputį pavargęs.
Taip, eik į lovą.
Rytoj įsiūsim tau sekiklį.
Atsiprašau, kad nepaskambinau. Tiesiog tiek visko užgriuvo.
Taip, viskas gerai.
Žodžiu.
Tu visada dedi vieną šaukštelį su ketvirčiu cukraus į savo kavą,
kiekvieną rytą.
Išgirdusi „Fleetwood Mac“ dainą, visada dainuoji „Dream“ žodžius.
Net nesvarbu,
kokia „Fleetwood Mac“ daina iš tiesų groja.
Per Heloviną visada pasirūpini,
kad drovūs mažyliai gautų ne mažiau saldainių už įžūlius dičkius.
Mėgstamiausia spalva - žalia. Mėgstamiausias šuo - geltonas labradoras.
Kiekvieną dieną ir naktį nuo tada, kai čia atvyko Edvardas,
tu praleidai tempdama jį atgal į šį pasaulį.
Jis net nevalgė, o tu jį maitinai.
Suteikei pastogę.
Ir sudrausdavai, kai reikėdavo.
Davei erdvės, kai jam to reikėjo.
Tu tiesiog...
Pažiūrėk į jį dabar, pažiūrėk, kaip toli jis pažengė...
Tavo dėka.
Sakei, kad aš į nieką nekreipiu dėmesio, bet...
Kreipiu.
Iki pasimatymo, gerai?
Prieš pradėdama noriu trumpai padėkoti ypatingai savo didvyrei.
NIUJORKO 13-О RAJONO PAPILDOMI RINKIMAI
Savo močiutei.
Mes tęsim darbą, močiute.
Neleisim, kad viskas, apie ką svajojai, išblėstų, nes kovosim kaip pasiutę,
kad šitas rajonas klestėtų.
Ir yra dar vienas žmogus, kuriam šįvakar noriu padėkoti. Tik vienas.
Man labai liūdna, kad jis negalėjo čia šįvakar būti,
bet gal jis dabar žiūri.
SVEIKINAME TU TO NUSIPELNEI!
Tas žmogus Niujorko picerijoje įtikino mane siekti posto.
Kiek pamenu,
valgėme įprastą, tradicinę picą su sūriu ir padažu, be priedų.
Jis man pasakė kandidatuoti, o aš atsakiau, kad nesu pasirengusi.
Bet jis pasakė: „Kartais ne mes renkamės kelią.
Kartais mūsų kelias pasirenka mus.“
Ir buvo teisus.
Nes planas buvo ne toks, bet laikas buvo tinkamas.
Buvo laikas man imtis veiksmų.
Todėl tam brangiam bičiuliui dėkoju, kad ir kur jis šįvakar bebūtų.
Šįvakar šio puikaus rajono,
šio puikaus miesto ir šios puikios šalies žmonėms
pasižadu tarnauti.
- Pasižadu vadovauti, klausyti, veikti. - Tavo eilė.
Tai mūsų laikas!
Taip!
Taigi, myliu jus! Ačiū!
Dirbsiu, kad užtikrinčiau, jog tai būtų geriausiai jūsų atiduotas balsas!
Telaimina Dievas Harlemą! Telaimina Invudą! Telaimina Vašington Haits!
Ir telamina Dievas Ameriką!
Ateik!
- Ačiū, kad atėjai. Labas. - Nuostabu.
Tau pavyko. Labai didžiuojuosi.
Sveikutė.
Labas. Sveikinu.
Tau pavyko.
Taip.
Nekantrauju su tavimi dirbti, Kongreso nare.
Ir aš.
Tai ką darysime?
Tėvas Makas sako, kad galim viską čia palikti.
Jis rytoj viską sutvarkys.
Ne, mama. Turiu galvoje, ką mes darysim? Neturim pinigų.
Pinigai, gauti už namą, vargais negalais padengs skolą.
Nenoriu, kad nerimautum, brangioji.
Mama, gal gali kalbėti su manim kaip su suaugusia, prašau?
Manau, tiek esi man skolinga.
Žinoma.
Susirasiu darbą.
Susirasiu darbą. Uždirbsiu pinigų.
O tu užbaigsi mokslus.
Kaip? Kur?
Turiu keletą idėjų.
Tikrai?
Bet pirmiausia išgerkime.
Rimtai?
- Taip, rimtai. - Gerai.
- Ką, užauginau šventeivą? - Ne.
Nagi. Mes bažnyčios rūsyje.
Ką dar čia veiktume?
- Į sveikatą, mieloji. - Į sveikatą.
Kas dabar vyksta?
Žinai, visada sakau, kad nekenčiu to sumauto Los Andželo?
Ne.
Labas.
- Kur buvai? - Atsiprašau. Man tik reikėjo erdvės.
- Mirtinai išsigandau. Visi išsigandom. - Atsiprašau. Žinau.
Čia tau.
Nagi. Atidaryk.
Gerai.
Niekučiai.
Čia kriauklė, kurią radau Keip Kode.
Tada pirmą kartą žvejojau su tėčiu ir sugavau žuvį.
Ši moneta - iš pirmosios pokerio partijos su Džordanu ir jo draugais.
Be abejo, nelaimėjau, bet...
Šita saga - iš senelio švarko. Paėmiau po to, kai jis mirė.
O šitą raktų pakabuką
man padovanojo mama pirmojo pianino rečitalio dieną.
Ant jo užrašyta nedidelė „E“.
Čia - daiktai, kuriuos saugojau visą gyvenimą.
Ir...
Noriu, kad juos turėtum tu.
Kodėl?
Gydytojas sakė, kad po sudužimo buvau „fugos būsenoje“.
Tarsi buvau čia, bet iš tikrųjų nebuvau.
Todėl, kai susipažinau su tavim, aš pirmą kartą...
kažką pajutau po sudužimo.
Ir nenoriu, kad nuskambėtų keistai,
bet manau, kad tu esi ta priežastis, dėl ko vis dar esu čia.
Keisčiausia dovana iš visų, bet ačiū.
Prašau.
Taigi, radau šimtus laiškų, adresuotų man.
Ką?
Taip, tai gan netikėta, tiesą sakant,
bet teta su dėde slėpė juos nuo manęs,
šimtus laiškų,
turbūt todėl, kad manė, jog perskaitęs juos išsigąsiu. Bet...
Nuo ko jie?
Kai kurie nuo žmonių, netekusių artimųjų sudužus lėktuvui,
kiti - nuo žmonių, norėjusių papasakoti man apie Jėzų ir jogą,
ir krūvą kitų keistų dalykų.
Keli laiškai atrodė...
Kokie?
Tarsi būtų daug daugiau, nei laiškai.
Tarsi pagalbos šauksmas.
Tarsi reiktų jiems atrašyti, ar ką.
Turim perskaityti visus tuos laiškus iki vieno, Edvardai.
Dabar.
Tikėjausi, kad gali taip pasakyti.
Eime.
Iškilmingai prisiekiu remti ir ginti
Jungtinių Amerikos Valstijų Konstituciją nuo priešų...
PO DEŠIMTIES SAVAIČIŲ
...vidaus ir išorės.
Prisiimu šį įsipareigojimą laisva valia.
Šiandien ir per amžius.
Jungtinių Amerikos Valstijų garbei.
Sveikinu.
Pristatau jums poną ir ponią Čenus.
- Labas! Kaip sekėsi paskaitose? - Labas! Buvo...
Kaip sekėsi su buto pirkėjais?
Žinai, ką? Puikiai. Jie pateikė pasiūlymą.
Ką?
Nežinau, kur šuo pakastas. Tie Los Andželo gyventojai žiauriai mane myli.
O Dieve.
- Labas, mažute. - Kaip jūs laikotės?
Nežinojau, kad turi dar vieną dėdę.
Neturiu.
Verčiau perskaityk.
Išvertė Sandra Siaurodinė