Едварде.
Едварде!
Милий Едді, пишу тобі, бо знала твого брата, Джордана...
ЗА МОТИВАМИ РОМАНУ ЕНН НАПОЛІТАНО
МИЛИЙ ЕДВАРДЕ
ГОЛОСУЙТЕ
Пан або пропав, бабусю.
АДРІАНА ВАШИНГТОН ДЕМОКРАТ
Ні.
Та твоїй же матері! Господи Ісусе.
Вибачте.
- Ага! - Ви щось шукали? Допомогти?
Так.
А можете знайти мені декорації, тільки трохи не такі,
ну, католицькі?
- У нас тут церква, як не крути. - Та я знаю.
- Вибачте, а ви хто? - Ді Ді Кемерон.
- Ді Ді. - Так.
Я влаштовую вечірку на останньому сеансі нашої... скорботної групи,
хоча, по-моєму, всі, крім мене, забили болт.
Авіакатастрофа.
Ді Ді, я... дуже співчуваю вашій втраті.
Дякую, отче. Ви ж «отче», так?
- Так. - Вам більше чотирнадцяти не даси.
Ні, мені не чотирнадцять.
Я отець Макевой. Новенький.
Але, Ді Ді,
я хочу сказати, що я співчуваю вашим випробуванням.
- Це так люб'язно. Дякую. - І якщо потрібна будь-яка допомога,
матиму за честь.
Дякую. Залюбки скористаюся.
Поможете підготуватися до вечірки? Класно буде.
Я мав на увазі духовну поміч.
- Навіть не знаю, з чого почати. - Але...
Я... Авжеж. Знаєте що, Ді Ді?
Думаю, зможу я трохи підсобити.
- Дякую. Це так... - Та нема за що.
А знаєте, ви повертаєте мені віру в церкву.
- Отче. Дивовижно. - Я дуже радий це чути.
Сука.
Джон.
- Ти щось знаєш? - Ні, але він подзвонить.
Його телефон був у Лінди, коли вони поїхали в лікарню.
Як ти міг за ним не встежити?
- Я не... Здавалося, він у нормі. - Тобі здавалося?
Він зіпхнув піаніно зі сходів. Його відрахували зі школи.
Що я повинен був робити? Половина кампусу була під водою,
- у другій не було світла. - Я лишила його з тобою на одну ніч.
А ти покинув його самого. На цілу ніч.
Я не знав, скільки часу це забере.
Ти неуважний.
Ти все пропускаєш повз вуха.
Ми його знайдемо.
Добрий день, міс Кертіс.
Привіт, Шей.
А Едвард за минулу добу з тобою не зв'язувався?
Ні.
Якщо зв'яжеться, набери мене.
Едварде. Едварде!
- Едварде! - Міс Кертіс, щось сталося?
Він зник?
Ми поки що не знаємо.
Господи. Це я винна.
Я йому заборонила ночувати на підлозі, а тепер він зник.
- Вибачте. - Шей...
- Я... Він... - ...нікого кращого
за тебе він не зустрів, відколи все сталося.
Ти не винна.
А в тебе... є ідеї, куди він міг податися?
Чи в кого може бути?
У-у!
Татку, підсадиш мене на рукохід?
Джинчику, тобі ще рано на такому.
Не рано, татку. Мені зовсім не рано. Будь ласка-ласка-ласочка?
Не дуже високо, добре?
Так. Люблю тебе, татку.
І я тебе люблю, кицю. Давай. Підсаджу.
Давай.
- Татку, тримаєш? - Тримаю.
- І зараз тримаєш? - І зараз.
- А тепер тримаєш? - І тепер тримаю.
Татку, обіцяєш ніколи-ніколи не відпускати?
Обіцяю.
Я обіцяю.
У вісімнадцять років ти переїхала в Європу?
Так.
- І що там робила? - Багато різного.
Подорожувала, знайомилася з людьми,
- куштувала смачнючі страви... - Ага.
...досхочу займалася класним сексом.
Жила.
А я одразу після школи пішов у коледж,
отримав диплом магістра, почав працювати у тата. Таке...
Я не дивуюся.
- Давай. - Ні, ні. Нащо це людям?
- Танцюй! - Таке бачити.
Просто повір. Ні, не буду, і не проси.
Бо це жахіття. І буде ще гірше.
Серйозно?
Я закохуюся в тебе.
- Я порву з Дафні. - Стів.
У мене такі почуття вперше.
І нам треба бути разом.
Тільки я, ти і Брент?
Усе не так.
Брент завжди буде присутній у нашому житті. Будьмо відверті.
Це прозвучить дивнувато,
але що як нас привело до цього саме життя?
Стів, це не просто дивнувато.
Ти заручений,
а ліпиш пельмені з нареченою покійного брата.
Ти мені подобаєшся. Правда.
Але думаю, що для мене ти - місточок до Брента.
Здорові стосунки на такому не побудуєш.
Стоп, то що, це кінець?
Так.
Прощавай, Стів.
Стій. Чекай.
Мені потрібні ті пельмені.
Поклади під килимок.
Вибачте. Даруйте. Ви Магіра?
Так.
Я Лейсі. Тітка Джордана й Едварда.
Шей сказала, що я знайду вас тут.
- Невже щось сталося? - Я не можу знайти Едварда.
Він озивався?
- Не зв'язувався? Не приходив? - Ні, я...
Він не озивався. Я...
Я сказала: «Не пиши мені більше». Мені дуже прикро.
Подумай. Де він зараз може бути?
А ви були в МОХу?
- У моху? - Музей особливостей та химер. Я...
Ми ходили туди з Джорданом.
І з Едді теж. Це...
Це на Східній 26-й вулиці.
На Східній Двадцять шостій. Дякую.
Джордан був такий прекрасний.
Я дуже його любила.
Я не знаю, коли перестане боліти.
Малий. Що з тобою?
Ненавиджу.
- Вибачте. Дасте... подзвонити? - Ні.
У вас є телефон? Можна подзвонити?
Лише один дзвінок.
- Телефон? - Вибач.
Можна з вашого подзвонити?
Хто-небудь? Можна ваш телефон?
Що це ти робиш?
Іди за мною.
Давай. Швидко. Бігом.
А зараз повернімося до
особливих виборів у гарлемському Тринадцятому окрузі.
Ми уважно за ними стежимо.
Поки що незмінно лідирує Кора Річардсон,
але підрахували нову порцію голосів,
і в таблиці лідерів сталися зміни.
- Як бачите, Адріана Вашингтон... - Боже мій.
- при новому підрахунку... - Так, так!
Народ, це наш день!
Я ж казала, ти зможеш.
Ми ще нічого не досягли. Відстаємо від Кори.
- Заспокойтеся. - Це ненадовго.
Радійте! Веселіться! Так!
У цій групі було багато спільних переживань.
Ми сміялися, плакали, відкривалися.
А тепер усі раптом дуже зайняті?
Я... Ой, це... Отче, по-моєму, занадто низько.
Ні, я думаю, так нормально.
Ні. Точно занадто низько.
Сьогодні день виборів, тому Адріану можна зрозуміти.
Авжеж. Звісно.
А Лінда передчасно розродилася. Нехай.
А всі інші?
Я ж не забагато прошу. Лише краплинку зусиль.
- Добре. А так? - О, так. Дотягнетеся?
Так непогано. Переходьте до надування кульок. Нате.
А те, що на групу скорботи дали три місяці і вже закривають?
А в нас є для них насос?
Ні. Їм треба робити штучне дихання.
Ми не зцілилися помахом чарівної палички.
Бо авіакомпанію жаба давить
- платити за сеанси. - Ді Ді,
я думаю, люди мають своє життя.
Тобто... До речі...
Хочете сказати, що я не маю життя?
О, ні. Я не...
Я маю. В мене, отче, дуже повноцінне життя, щоб ви знали.
Я аж ніяк не натякав, що у вас нема...
Чудово. Бо я вам щось скажу.
Я цим людям потрібна більше, ніж вони мені.
Ді Ді...
Ви маєте повне право почуватися так, як почуваєтеся.
Ваші почуття небезпідставні.
І якщо дозволите, я думаю...
інколи...
наш гнів може бути...
захисним механізмом від якогось глибинного болю.
Мій чоловік загинув.
А з дочкою ми...
...у напружених стосунках.
Усім у групі є до кого повертатися, є до чого повертатися.
Робота, сім'я.
А мені - нема. Нема. У мене нікого немає.
Я зовсім самотня.
Іноді мені здається...
що як я зникну, ніхто й не помітить.
- Джордане, я більше не хочу тут бути. - Де?
Тут.
Я повинен бути з тобою, мамою і татом.
Я віддав тобі місце біля вікна, а ти так ним розпоряджаєшся?
Пішов ти, Едді.
Усім цікаво, чи ти складеш вище.
Це твоє. Не дихай.
Боже мій.
Едді. А де ти був? Тато йде на рекорд. Заходь.
Ваша мама - чудова письменниця, але так вона не вміє.
- Пишаюся тобою. - Правильно робиш.
- Я знаю. - Тату, не облажайся.
- Дражнишся з мене? - Едді, ти дурник.
Це такий відстій, починати все з нуля.
Едді!
Дивіться.
- Ще трохи. - Коханий.
- Давай. - Стій. Не чіпай.
- Я не чіпаю. - І не дихай.
Привіт, песику. Все добре. Я не грабіжник.
Не турбуйся через мене.
Я колись тут жив.
Вибач, що я без запрошення. У мене є ще одна справа.
ПЛАСТИР
Відчуваєш?
Отак.
Боже мій.
Едвард.
Вибачте. Ви не бачили цього хлопчика?
Бачив, він тут був недавно.
Був?
- Так. - Це мій племінник.
- Племінник, він зник. - Мені здалося, він трохи пригнічений.
Сидів на підлозі, бурмотів, а потім просто пішов.
А не знаєте, куди він міг піти?
Було враження, що йому дуже треба додому.
Зрозуміло. Добре.
А тепер заплющ очі, й пальці самі зіграють.
- Я змогла! - Ми бачили.
Дивовижно.
Ти молодець. Спробуєш наступну частину?
Давай.
Едварде.
Може, відвезти тебе додому?
Я не... Я ще не готовий.
Добре. Добре.
Отже, проводку в будинку поміняли,
усі проводи звідси вийняли.
Але у брата був ключ. Тому це наше. Кльово, правда?
Візьміть по одній.
- Дякую. - Ага.
На Гелловін, коли прийдете додому,
поки батьки не конфіскували всі цукерки або
не обмежили вас, заникайте найсмачніші.
Усе, що хочете. Батькам віддайте несмачні,
а у вас залишаться ці. Річний запас.
Ух ти.
І...
Це... це тепер ваше.
- Не загубіть. - Добре.
- Він тут. Усе добре. - Добре.
- Він у кімнаті. Я приведу. - Гаразд.
Боже мій. Господи. Ти так мене налякав!
Знайшла.
Ти мене знайшла.
Я завжди тебе відшукаю. Завжди.
Вибач. За те, що я втік.
Готовий повертатися?
Майже.
ФАЛАФЕЛЬ
Дякую.
Едді. Де ти був? І де твій брат?
Тільки не кажи, що ви ходите до іншого.
Мій фалафель - найкращий у Нью-Йорку.
Фахіре, я вам... я сказав вам неправду.
Пам'ятаєте... літак розбився два місяці тому?
У тому літаку була моя сім'я.
І... Вони загинули.
Уся твоя сім'я?
І Джордан?
Так. І Джордан.
Усі, крім мене.
Я давно мав сказати вам правду.
Просто... мені подобалося з вами про них розмовляти.
Ох, Едді. Едді.
Я в порядку. Я не пропаду.
Але тепер я живу в Наяку, тому...
Нечасто зможу приходити.
Хай Бог благословляє.
І вас теж.
До речі, у вас таки найкращий фалафель.
Я серйозно.
Готова їхати додому?
Майже.
Добре.
Вони співали
Бувай, міс Американський Пиріг
Приїхала на «шеві» до дамби Але дамба була суха
- Мамо. - Це...
- Привіт. - Що?
- Боже мій. - Так. Привіт, мамо.
Божечку.
- Ти прийшла. - Так. Ти п'яна?
Очам не вірю. Що?
- Ні. Привіт, моя красуне. - Привіт, мам.
- Це моя дочка, Зої. - Привіт.
- Зої. Отець Мак. Дуже приємно. - Це отець Мак.
- І Майло. - Вітаю. Майло.
- Так, Майло. - Радий знайомству.
- Правда, вона красунечка? - Не кажи так.
Не буду. Я повторююся.
- Але це правда. - Привіт. Вибачте.
- О, Стів. - Стів!
Ти надійний, я знала.
- Ти приніс пельмені! - Так.
Але вони сирі.
Приготуємо їх над парою тут і з'їмо так, як задумав Господь.
- Як ви? - Добре.
- А, наша боксерка. - Привіт.
- Я вам не зламала... - Усім привіт.
- Сем! - Добрий день.
Шокована твоєю появою. Я в шоці.
Буквально... Ти не відповідав на СМС.
- Я був зайнятий. - Що ти приніс?
Креветки з італійського ресторану.
Креветки? Як смачно пахнуть.
- Боже. Часник. - Вони найкращі. Клянуся.
- Конгресвумен! - Привіт.
- Ура. - Ні! Що?
Як це ти прийшла?
- День виборів. Неможливо. - Як ти вирвалася?
Я потайки вискочила. Ненадовго.
- Ось що я вкрала в зеленій кімнаті. - Що зробила?
Що?
- Печиво з твоїм обличчям? - Так!
- Що? - Це...
Можлива ознака нарцисичного розладу особистості.
Я у вас усіх його діагностував.
Дотепник. Хто знав, що він дотепник? Я не знала.
- Гаразд. - Вони неймовірні.
Дуже, дуже добре.
- Привіт. Це Едвард. - Салют.
- Добрий день. - Едвард.
Едварде, це всі. Це мої друзі.
Ласкаво просимо.
Дякую.
- Дуже приємно, Сем. - Тітка - мій добрий друг.
Радий знайомству.
- Адріана. - Дуже приємно.
Тепер це вечірка.
Ура!
Граєшся в секстинг з Верноном?
Вибач, вибач.
І як, прикольно? Сексуально?
Мені теж погратися в секстинг?
- Можливо. - Я не знаю.
Може, це якраз те, що треба.
Головне те, що я обрав Сієнну. Я обрав Джину.
Так.
Я змирився.
Думаєш, це головне?
Змиритися?
А якщо так, хіба це неправильно?
А це Сем.
Сем втратив найкращого друга зі школи. А найкращий друг - це «найкращий друг».
Розумієш, про що я?
Гадки не маю.
Ґей чи бі.
Чи ґей, чи бі. Я...
А в нього дружина й дочка, тому...
Мені це когось нагадує.
Свята срака, точно. Господи Ісусе!
Здається, це всі. Не знаю, де зараз Аманда.
У тебе тут... зібралася непогана сімейка.
Моя сім'я - це ти, доню.
Усе, народ, готово.
- Ух ти. - Чортові пельмені.
Так.
- Точно. Пельмені. - Чортові.
- Клас! - Так. Зараз.
Пельмені з бульйоном за бабусиним рецептом.
Брат любив їх понад усе на світі.
Обережно підхоплюєте один і кладете в ложку.
Пробиваєте дірочку і випускаєте весь бульйон.
Їх ще треба вміти їсти.
А тепер окремо з'їдаєте тісто і випиваєте бульйон.
- Окремо? - Обережно. Гарячі.
Сієнно?
Я тут. Як вечірка?
Дуже гарно. Ми ще довго будемо наминати креветки з часником.
Супер.
Я люблю тебе. Люблю Джину. Люблю цю сім'ю.
Я цілий день думала: «Що він вирішить?»
А потім подумала: «А якщо він захоче лишитися?»
Чи почуватимусь я тією самою, твоєю людиною?
Ти моя людина.
Я намагалася себе переконати, що все буде по-старому, але не змогла.
Тому я... я йду. Буде важко, але ми впораємося.
- Пристосуємося, і ми... - Може, поговоримо? Я...
- А з Джиною щось придумаємо. Добре? - Ні.
Сем. Добре?
Привіт, дядьку Джон.
Я радий, що з тобою все добре.
Так.
Просто трохи втомився.
Іди лягай спати.
Завтра вживимо тобі чип для стеження.
Вибач, що не подзвонила. Усе закрутилося.
Та нічого.
Коротше.
Ти кладеш рівно одну ложечку цукру з чвертю
у каву - незмінно, щоранку.
Коли чуєш гурт «Fleetwood Mac», завжди наспівуєш слова пісні «Dreams».
І не має значення,
яка пісня «Fleetwood Mac» грає.
На Гелловін ти дбаєш про те,
щоб сором'язливі малі дітки отримували стільки ж цукерок, як і нахабні великі.
Улюблений колір - зелений. Улюблені собаки - жовті лабрики.
І всі ті дні та ночі, відколи тут оселився Едвард,
ти невтомно тягнеш його назад у цей світ.
Він не хотів їсти - ти годувала.
І захищала.
Наїжджала, коли це було потрібно.
Не діставала, коли він потребував спокою.
Ти просто...
Подивись, який він тепер, як змінився...
Усе завдяки тобі.
Ти казала, що я до всього неуважний, але...
Я все помічаю.
До зустрічі, так?
Перш ніж почати, я хочу подякувати своїй незабутній героїні.
ПОЗАЧЕРГОВІ ВИБОРИ НЙ-13
Бабусі.
Бабуню, ми продовжимо твою справу.
Не дозволимо, щоб усі твої мрії зійшли нанівець. Будемо боротися, як леви,
щоб цей район процвітав.
Є ще одна людина, якій я хочу подякувати. Тільки одна.
Дуже прикро, що він сьогодні не зміг прийти,
але, можливо, він зараз нас дивиться.
ПОЗДОРОВЛЯЮ ТИ ЗАСЛУЖИЛА!
Це він переконав мене балотуватися, в одній піцерії в Нью-Йорку.
Пригадую,
ми їли звичайну олдскульну піцу, сир і соус, без начинок.
І він сказав: «Балотуйся». А я: «Ні, я не готова».
Але він сказав: «Інколи не ми обираємо шлях.
Інколи шлях обирає нас».
І він мав рацію.
Бо це було спонтанно, але настала пора.
Пора діяти.
І за це, милий друже, я тобі дякую, хоч би де ти був цього вечора.
Сьогодні я скажу людям цього чудового району,
чудового міста й величної країни:
я клянуся вам служити.
- Клянуся вести, слухати, діяти. - Ваша черга.
Це наш час. Це наш час!
Так!
І на цьому - я люблю вас! Дякую вам!
Я гарантую, що це буде ваш найвдаліший вибір!
Боже, благослови Гарлем! Інвуд! Боже, благослови Вашингтон-Гайтс!
Господи, благослови Америку!
Іди сюди!
- Дякую, що прийшли. Привіт. - Неймовірно.
Ти виграла. Пишаюся.
Привіт.
Поздоровляю.
Ти виграла.
Так.
Сподіваюся на співпрацю, конгресвумен.
Я теж.
То що будемо робити?
Отець Мак сказав, можна все залишити тут.
Він завтра прибере.
Ні, мамо, я про те, що ми будемо робити. Ми злидарки.
Гроші від продажу будинку заледве покриють наш борг.
Доню, не переймайся.
Мамо, а можеш... поговорити зі мною, як з дорослою?
Ти мені це завинила.
Авжеж.
Я знайду роботу.
Знайду роботу, зароблю грошенят.
А ти довчишся.
Як? Де?
Я маю кілька думок з цього приводу.
Он як?
Але спершу випиймо.
Серйозно?
- Так, серйозно. - Добре.
- Я виховала цяця-дівчинку? - Ні.
Давай. Ми в церковному підвалі.
Що тут ще робити?
- Будьмо, любове моя. - Будьмо.
Розказуй, що там у нас?
Пам'ятаєш, я завжди казала, що ненавиджу той всраний Л.А.?
Ні. Ні.
Привіт.
- Де ти був? - Вибач. Мені... треба було подумати.
- Я до смерті злякалася. Ми всі. - Вибач. Я знаю.
Це тобі.
Відкрий.
Гаразд.
Ого. Купка непотребу.
Це мушля, яку я знайшов на Кейп-Коді.
Тоді я вперше рибалив з татом і зловив справжню рибу.
А ця монетка з першої гри в покер з Джорданом та його друзями.
Ясно, що я продув, але...
Цей ґудзик - з дідусевого піджака. Я зрізав після його смерті.
А цей брелок
мама подарувала на першу музичну репетицію.
На ньому є маленька Е.
Я все життя збирав ці штуки.
А тепер...
Хочу, щоб їх узяла ти.
Чому?
Лікар сказав, що після катастрофи я був у стані фуги.
Типу я був... Я був тут, але водночас не зовсім тут.
Тому, коли я з тобою познайомився, то вперше...
щось відчув з моменту аварії.
Не хочу тебе налякати чи здивувати,
але я думаю, що, можливо, я ще живий завдяки тобі.
Найхимерніший подарунок у житті, але дякую.
Так.
Я знайшов сотні листів, адресованих мені.
Що?
Так, це... сталося зовсім випадково,
тітка з дядьком ховали від мене ті листи.
Їх там сотні.
Може, думали, що я розпсихуюсь, якщо прочитаю. Але...
А від кого вони?
Деякі - від людей, які когось втратили в літаку,
інші - від тих, хто хотів просвітити мене про Ісуса, йогу
та інші химерні штуки.
А кілька було таких, наче...
Наче що?
Наче у них... щось набагато важливіше, ніж в інших листах.
Наче... Наче крик про допомогу.
Може, треба їм відписати. Не знаю.
Нам треба перечитати всі ті листи до одного.
Негайно.
Я чекав, що ти це скажеш.
Погнали.
Урочисто присягаюся підтримувати й захищати
Конституцію Сполучених Штатів від усіх ворогів...
МИНУЛО ДВА МІСЯЦІ
...зовні та всередині.
Я беру це зобов'язання вільно.
Віднині й навіки.
На честь Сполучених Штатів Америки.
Поздоровляю.
Представляю вам містера та місіс Чен.
- Як навчання? - Ну... там... таке...
А як твій показ?
Ти знаєш, класно. Надумали купувати.
Що?
Не знаю, що це. Ці лосанджелесці люблять мене до всирачки.
Боже мій.
- Що, маленька? - Ну як ви?
Не знала, що в тебе є інший дядько.
Немає.
Почитай.
Переклад субтитрів: Олена Любенко