‫מי אתה?‬
‫דבר. מי אתה?‬
‫מי אתה?‬
‫דבר.‬
‫סבתא?‬
‫-מה? אוי.‬
‫צאי החוצה, ילדה. צאי החוצה.‬
‫מישהו היה שם?‬
‫שם. לא.‬
‫זה בטח ג'אפר שנכנס ויוצא. אני לא יודעת.‬
‫אני לא יודעת איך נמשיך ככה.‬
‫אני מצפה למוות בכל פינה, עם כל רעש.‬
‫אל תגידי את זה.‬
‫את בהיריון. לכן את קופצנית כל כך.‬
‫את פקעת עצבים כי את אמורה ללדת בקרוב.‬
‫אל תדאגי.‬
‫הם לא יחזרו. הם לא יודעים שאת כאן.‬
‫אל תדאגי, מתוקה. אל תדאגי.‬
‫לא יקרה כלום.‬
‫את תלדי תינוק בריא וזהו.‬
‫בואי נערוך את השולחן‬
‫ונאכל קצת.‬
‫קר פה?‬ ‫-קצת.‬
‫תכניסי בול עץ.‬
‫רק בבוקר. נשארו רק שניים.‬
‫אני אצא אחרי ארוחת הערב ואאסוף קצת.‬
‫סבתא, לא כדאי שתצאי בלילה.‬
‫זה תמיד לילה בשבילי. איזה דבר זה לומר.‬
‫היי, אני רוצה להגיד לך משהו.‬
‫כשהייתי צעירה ועדיין יכולתי לראות,‬
‫סחבתי יותר ממה שהחמורים יכלו,‬
‫וכולם נדהמו.‬
‫סהר, כמה הזדקנת.‬
‫עכשיו אני מצליחה לסחוב רק כמה בולי עץ.‬ ‫להזדקן זה נורא.‬
‫תקשיבי, המנורות נמצאות‬ ‫על הרצפה ליד התנור, נכון?‬
‫כן.‬ ‫-יופי. תיזהרי, ילדה.‬
‫אל תעשי טעות ותרימי אותן.‬
‫שיחשבו שזו האש בתנור.‬
‫לו רק היה בשר שתוכלי לאכול.‬
‫יש חיים בתוכך. עלייך לאכול.‬
‫הלוואי שהחיים שלי פשוט יסתיימו.‬
‫ילדה, אני אתן לך מכות! חס וחלילה.‬
‫- היצור -‬
‫- שמי היה איכסן -‬
‫סבתא, מאיפה זה הגיע?‬
‫זה ארנב, נכון?‬
‫הרגשתי את האוזן שלו.‬
‫איזה צייד בטח השאיר אותו‬ ‫כדי לעשות מעשה טוב.‬
‫למרות שתושבי הכפר לעולם לא היו טורחים.‬
‫וג'אפר לא יודע איך לתפוס ארנב.‬
‫בואי נכין ממנו צ'ולמה מייד.‬
‫סבתא, היכנסי.‬
‫הייתי עושה זאת בלילה אם לא הייתי בהיריון…‬ ‫-שקט, ילדה. תפסיקי.‬
‫את עובדת קשה מדי.‬
‫תאכל את הביצה שלך.‬ ‫ואז אחלוב את העז ואתן לך קצת.‬
‫סבתא, אני לא ג'אפר.‬
‫אני יודעת.‬
‫באת בשביל הבחורה?‬
‫לא.‬
‫תישבע.‬
‫אני נשבע.‬
‫לא אפגע בכן.‬
‫אני סתם נווד, סבתא.‬
‫מי אתה? תגידי לי מה שמך.‬
‫שמי היה…‬
‫איכסן.‬
‫אני לא יודע מי אני עכשיו.‬
‫תן לי לגעת בפנים שלך.‬ ‫-לא.‬
‫אחרת לא אוכל לראות אותך. בוא הנה.‬
‫אל תראי אותי.‬
‫אל תראי אותי. אל תיגעי בי.‬
‫אתה חולה? זה דבר?‬
‫לא, לא משהו כזה.‬
‫אני פשוט מכוער.‬
‫אז מה?‬
‫זה לא שאני מחפשת בעל נאה.‬
‫בוא הנה.‬
‫בוא.‬
‫מי עשה לך את זה?‬
‫לא אשאל אם נולדת ככה‬ ‫או אם זה קרה לך לאחר מכן.‬
‫הדמעות שלך הן הדבר היחיד שאני רואה.‬
‫וזה כל מה שאני יודעת.‬
‫אולי העיניים שלי לא רואות את הפנים שלך,‬
‫אבל הלב שלי רואה את הלב שלך.‬
‫וזה כל מה שהלב שלי צריך.‬
‫מאיפה באת? לאן אתה הולך?‬
‫משום מקום.‬
‫באתי משום מקום ואני הולך לשום מקום.‬
‫שום מקום זו באר ללא תחתית.‬
‫אין לזה סוף.‬
‫תישאר איתנו קצת. תנוח קצת.‬
‫סבתא סהר, יש לך לחם?‬
‫כן!‬
‫תישאר שם!‬
‫כן. כל הכבוד, ג'אפר. בדיוק ככה.‬
‫אל תתקרב לבית. פשוט תצעק.‬
‫כן. אני מייד יוצאת. תיקח אותי לשכן.‬
‫כן.‬
‫סבתא,‬
‫אני ליד הספה.‬
‫הנה. הכנתי את הלחם.‬
‫סבתא.‬ ‫-כן?‬
‫מה אם הנווד הזה יספר למישהו?‬
‫מה אם מישהו ראה אותו?‬
‫מי הוא? מה לעשות?‬
‫יהיה בסדר.‬
‫אני אלך לבקר את השכנים, ילדה.‬
‫אראה את עצמי כדי שהם לא יחפשו אותי. טוב?‬ ‫-למה, לכל הרוחות?‬
‫שקט. בואי.‬
‫את תשאירי אותי כאן איתו…‬
‫בסדר.‬
‫הנה. קח את זה.‬
‫הנה.‬ ‫-לאן את רוצה ללכת, סבתא?‬
‫קודם נלך אל ספייה, ואז אל האטיג'ה.‬
‫בוא נלך. קדימה.‬
‫אל תרוץ! לאט!‬
‫לא לרוץ. לאט.‬
‫אסמה.‬
‫אל תפחדי ממני, בסדר?‬
‫אני לא מפחדת. זה בסדר.‬
‫את יכולה לכסות את החור.‬
‫לא, זה בסדר.‬
‫ממי את מסתתרת?‬
‫מכולם.‬
‫כולם.‬
‫ואתה?‬
‫גם אני.‬
‫מכולם.‬
‫כולם.‬
‫למה?‬ ‫-למה?‬
‫ראית אותי דרך החור?‬
‫כן.‬
‫לא רציתי את התינוק הזה.‬ ‫אני לא זונה. בן דוד שלי כפה את עצמו…‬
‫הוא נשוי. הוא אמר שיהרוג אותי אם אדבר.‬
‫כשהבטן שלי התחילה לגדול,‬ ‫הם אמרו שהפלתי את זה עליהם‬
‫והרביצו לי.‬
‫אף אחד לא האמין לי.‬
‫הם רצו להרוג אותי. אימא שלי עזרה לי לברוח.‬
‫אני מכירה את סבתא סהר מאז ומתמיד.‬ ‫היא קרובת משפחה רחוקה.‬
‫אחיי, אבי, דודי, כולם רוצים להרוג אותי.‬
‫הם מחפשים אותי. הם באו גם לפה ושאלו עליי.‬
‫שמעתי אותם מתחת לזה.‬
‫אילולא באתי הנה, הייתי…‬
‫סבתא הפיצה שמועה שקרית.‬
‫היא אמרה שאני זונה באיסטנבול,‬ ‫ושהם צריכים להפסיק לחפש.‬
‫היא נאלצה להגיד את זה כדי להגן עליי.‬
‫אז השם שלי, המוניטין שלי, אני…‬
‫הכול הוכתם.‬
‫אסמה.‬ ‫-מה?‬
‫זה לא מה שיכתים אותך.‬
‫אז מה כן? אני מוכתמת.‬
‫לא.‬
‫זה שקר שמספרים נחשים פחדנים.‬
‫אל תאמיני להם.‬ ‫מה שהם עשו הכתים אותם, לא אותך.‬
‫אתה נשמע כמו אדם משכיל. זה נכון?‬
‫אל תתייחס אליי. דיברתי יותר מדי.‬ ‫אחרי שלא דיברתי עם אף אחד במשך חודשים…‬
‫למדתי.‬
‫כן, אבל…‬
‫זה לא עזר לאף אחד.‬
‫זה עזר לי היום.‬
‫את לא חושבת שהצווארון גבוה מדי, הבבה?‬
‫היא תענוד פנינים, אימא.‬
‫כדי להשוויץ בהן.‬ ‫-תפסיקי, ילדה. זה לא יפה.‬
‫ומי אומר שאענוד אותן?‬
‫אני רק מנחשת.‬
‫אילו רק יכולנו לראות את הפנינים המפורסמות…‬
‫הייתי גוזרת את הצווארון בהתאם, אבל…‬
‫כולכן חסרות בושה.‬
‫הבבה, אל תתנהגי כמוהן. לא את.‬
‫ייתכן שהתופרת תזדקק לזה.‬ ‫פשוט תעביר את זה דרך הדלת.‬
‫הן היו של אימא שלך.‬ ‫הן ייראו יפה על אסייה.‬
‫תודה, אבא.‬
‫אני מעריך…‬
‫אנחנו מעריכים את זה.‬
‫אני אקח אותן.‬
‫גברת הבבה.‬ ‫-איך אוכל לעזור לך, מר זיה?‬
‫אבא שלי שלח את זה כדי שתראי אותן מראש.‬
‫נפלא.‬
‫ג'אפר, השתגעת עוד יותר!‬ ‫כמה פעמים עברת כאן היום?‬
‫תחזיקי מעמד.‬
‫תודה.‬
‫כל כך הרבה ימים עברו.‬ ‫אולי תיתן לי כבר לראות את הפנים שלך?‬
‫שמעת פעם על פרחי "אל נא תשכחו אותי"?‬
‫לא.‬
‫ככה קוראים להם?‬
‫אני לא אוהבת את השם הזה.‬ ‫הוא גורם לי לחשוב שאני לבד.‬
‫אתה עוזב?‬
‫לא, זה לא העניין.‬
‫טוב, לא אבקש לראות את הפנים שלך.‬
‫רק אל תלך.‬
‫אני לא אלך. אל תדאגי.‬
‫אני אקטוף פרחים אחרים בשבילך.‬
‫פרחים עם שמות יפים יותר‬
‫שיגרמו לך לחשוב על מפגשים.‬
‫תודה.‬
‫אלה יפים.‬
‫אתה יודע מה?‬
‫אפילו כשלא הבאת לי פרחים,‬
‫הרחתי את הריח שלהם עמוק בפנים כבר ימים.‬
‫היו לי פרפרים בבטן.‬
‫מעולם לא ידעתי אהבה.‬
‫כלומר, שמעתי עליה, אבל לא הרגשתי אותה.‬
‫האם זו אהבה?‬
‫זה מרגיש כאילו‬
‫כל הדברים שינו את שמם, צורתם, טעמם,‬
‫ריחם וצבעם‬
‫מאז שהגעת.‬
‫הבית הזה עם החדר היחיד הוא כעת ארמון.‬
‫זה כבר לא כלא.‬
‫פעם פחדתי, אבל עכשיו אני לא מפחדת.‬
‫פעם בכיתי, אבל עכשיו אני מחייכת.‬
‫אם האהבה מסוגלת לגרום לכל זה,‬
‫לעולם לא אוותר עליה,‬
‫לא משנה איך הפנים שלך נראות, איכסן.‬
‫את…‬
‫מתארת את גן עדן, אסמה.‬
‫ואני ראיתי גיהינום.‬
‫במקום שבו נשמות‬ ‫שמעולם לא הכירו אהבה נשרפו.‬
‫לכן…‬
‫אל תוותרי עליי.‬
‫את היחידה בשבילי.‬
‫סבתא.‬
‫ירדו לי המים, סבתא.‬
‫מה? כן. זה בסדר, ילדה.‬
‫ציפיתי לזה.‬
‫אל תפחדי.‬
‫הנה. אל תפחדי. הנה.‬
‫ילדה, אל תצעקי.‬
‫תביאי את הבדים ותורידי את התחתונים.‬
‫יש מים חמים ליד התנור, נכון?‬
‫הם בטח כבר פושרים.‬ ‫-עוד יותר טוב.‬
‫זהירות, ילדה. אל תצעקי.‬
‫אסור שישמעו אותך. אלוהים, מה לעשות?‬
‫סבתא.‬ ‫-כן?‬
‫תני לי להיכנס, מהר.‬ ‫-בסדר.‬
‫תניח את השמיכה על הרצפה.‬
‫אסמה, את תרצי לצרוח.‬
‫תנשכי את זה. תנשמי דרך האף.‬
‫תרכיני ראש כשאגיד לך,‬ ‫ותדחפי את התינוק החוצה.‬
‫אל תתביישי כי אני פה, בסדר?‬
‫כן. הנה.‬
‫עכשיו…‬
‫תמשיכי לנשום. פנימה והחוצה.‬
‫תרכיני ראש. תלחצי.‬
‫תלחצי. זה בסדר. תרכיני ראש.‬
‫תמשיכי לנשום באופן סדיר.‬
‫תלחצי.‬
‫-קדימה, ילדה. תלחצי, בבקשה.‬
‫עכשיו, תלחצי.‬
‫בשם האל הרחמן והרחום.‬
‫אלוהים…‬
‫בשם האל הרחמן והרחום.‬
‫אלוהים, תודה.‬
‫תהיה בשקט, בני.‬
‫סיפרתי גם לבעלי.‬ ‫שמעתי את זה כל כך הרבה פעמים.‬
‫היינו יודעים אילו מישהי ילדה.‬
‫אף אחת אפילו לא בהיריון.‬
‫היא בטח מסתירה את הזונה שברחה.‬
‫אמרתי לבקיר אתמול. השמועה בטח התפשטה.‬
‫הם צריכים לגרור את הזונה מהשיער‬ ‫כדי שהיא תלמד לקח.‬
‫תהיה בשקט, בני.‬
‫זה תינוק. הוא יבכה, לא משנה מה נעשה.‬
‫מה אעשה?‬
‫איכסן, יש מישהו בחוץ?‬
‫לא. הנשים היו רחוקות.‬ ‫הן לא שמעו אותו.‬
‫סבתא.‬ ‫-כן?‬
‫ברשותך,‬
‫ואם גם אסמה תסכים, כמובן,‬
‫תקראי לאימאם כדי שיחתן אותנו.‬
‫ג'אפר, קח אותי לבית של האימאם.‬
‫אתה יכול לרוץ הפעם!‬
‫לרוץ?‬ ‫-כן.‬
‫שמתי את הסדינים למעלה.‬
‫אתם תמצאו אותם בבוקר‬
‫ותפרשו אותם על המיטה שלכם, נקיים.‬
‫סבתא, את גורמת לי להסמיק.‬
‫אסייה.‬
‫אם יש לך שאלות בנוגע ללילה הזה,‬ ‫פשוט תשאלי אותי, יקירתי.‬
‫לא.‬ ‫-שניכם לא…‬
‫סבתא! לא לזה התכוונתי.‬
‫אני לא יודעת. אנחנו נבין מה לעשות.‬
‫טוב.‬
‫אסייה ואימא יכולות להחליט‬ ‫את מי להזמין לאירוע החינה.‬
‫בוא נחשוב טוב על המוזמנים לחתונה‬ ‫כדי שאיש לא ייעלב.‬
‫נזמין כמה אנשים שיוכלו להיכנס לכאן.‬
‫נשאל את היסני אם הוא רוצה להזמין מישהו.‬ ‫הוא יכול לישון כאן בליל הכלולות.‬
‫יש לך כל מה שאתה צריך בבית?‬
‫כן, תודה, אבא.‬
‫הלוואי שגם היה לך כל מה שאתה צריך‬ ‫כדי להיות מאושר בשבילי, אבל…‬
‫אני מאושר מאוד, בן.‬
‫החיים לא תמיד מתנהלים כפי שאנחנו רוצים.‬
‫אם זו הדרך שאליה החיים הובילו אותנו,‬
‫נהפוך אותה לכמה שיותר יפה.‬
‫נזמין את מר המדי?‬
‫הוא עזר לך מאוד, אחרי הכול.‬
‫נוכל לשלוח מברק מייד.‬
‫גם אני חשבתי על זה.‬
‫בטח, אני אסיר תודה לו,‬
‫אבל יהיה לו קשה להגיע לכאן.‬
‫והוא ירגיש מחויב, כי הוא איש כזה.‬
‫הוא יהיה רחוק מהמסעדה.‬
‫והוא בוודאי יקנה מתנה לאסייה.‬
‫יהיה לו קשה כלכלית ורגשית.‬
‫אתה צודק.‬
‫חתונות יכולות לגרום לאי נוחות במובן הזה.‬
‫אסייה ואני נבקר אותו אחרי החתונה.‬
‫נביא לו מתנה ונפצה אותו.‬
‫זיה?‬
‫כן, אבא?‬
‫אשאל אותך רק פעם אחת.‬
‫האם הבאת חורבן על מישהו באיסטנבול?‬
‫אני לא מבין.‬
‫אתה מבין, זיה.‬
‫אם כן, אני אגן עליך.‬
‫אתה עדיין הילד שלי, לא משנה מה.‬
‫אתה הכול בשבילי.‬
‫פשוט תענה לי.‬
‫מישהו מת בגללך?‬
‫תחשוב על זה…‬
‫ותגיד לא.‬
‫תגיד לא.‬
‫תגיד לא, זיה.‬
‫לא.‬
‫אני לא אזכיר את זה שוב.‬
‫ג'אפר, מי אלה?‬
‫הפרשים! אלה הפרשים, סבתא!‬
‫לאן הם הולכים?‬ ‫-לבית שלך, סבתא.‬
‫איכסן!‬
‫אסמה!‬
‫רגע, לא!‬
‫אסמה!‬
‫את מתה?‬
‫תגידי משהו! אסמה!‬
‫אסמה!‬
‫את מתה? תגידי משהו!‬
‫אסמה!‬
‫האם כבודכם הושב?‬
‫אני אחזור.‬
‫אם יקרה משהו לסבתא או לתינוק…‬
‫אני אהרוג את כולכם.‬
‫אם תפגעו בשערה מראשם,‬
‫אני אחסל את כולכם, אחד אחד,‬
‫ולא אשאיר ניצולים.‬
‫אני אשרוף את הבתים שלכם.‬
‫אני אבוא למצוא אתכם גם אם תברחו לגיהינום!‬
‫עכשיו קברו את המתים שלכם.‬
‫ג'אפר.‬
‫סבתא והתינוק. תטפל בהם.‬
‫תודה, דוד. תודה.‬
‫סבתא.‬ ‫-כן?‬
‫אני אחזור.‬
‫עם אסמה.‬
‫על מה אתה מדבר, איכסן? השתגעת?‬
‫לאן אתה הולך?‬
‫"תביאי את החינה, אימא‬
‫"תכניסי את האצבע פנימה, אימא‬
‫"אני רק אורחת הערב‬
‫"הרדימי אותי בחיקך, אימא‬
‫"הרדימי אותי בחיקך, אימא…"‬
‫עכשיו תורך.‬ ‫-בדיוק. אני מקווה.‬
‫"שיער חשוף, רגליים חשופות‬
‫"יצאתי לדרך ביום חורפי"‬
‫תראי.‬
‫הכול לבן.‬
‫כמוך.‬
‫תמים.‬
‫זה לא ייגמר ככה, אהובתי.‬
‫חכי לי.‬
‫אני אחזור.‬
‫חכי לי.‬
‫חכי.‬
‫יש מברק בשבילך.‬
‫ידידי הטוב, אחי, איכסן.‬
‫מי זה היה?‬
‫קדימה!‬
‫-תישארו יחד!‬
‫תשמרו על קצב. רק יצאנו.‬
‫תשמרו על הכוח שלכם!‬
‫תתמכו זה בזה.‬
‫קדימה!‬ ‫-תמשיכו למשוך!‬
‫קדימה!‬ ‫-תעזרו זה לזה! קדימה!‬
‫קדימה!‬ ‫-מכאן.‬
‫קדימה!‬ ‫-קדימה!‬
‫לא ניתן לכם לרעוב!‬
‫חברים נאמנים ואורחים יקרים,‬
‫תודה שוב‬
‫על כך שבירכתם אותנו בנוכחותכם‬
‫בלילה הכי מאושר שלנו.‬
‫אחרי שתי המתנות הקדושות שהחיים העניקו לי,‬
‫בני זיה‬
‫ובתי…‬
‫הבת שלנו אסייה,‬
‫אני מאחל להם אושר ושגשוג לכל החיים.‬
‫אמן.‬ ‫-אמן.‬
‫ושאשתי תנוח על משכבה בשלום.‬
‫שתנוח על משכבה בשלום.‬
‫בעזרת השם, היא צופה בנו מהשמיים הערב.‬
‫בעזרת השם.‬
‫היסני,‬
‫בוא נשמע גם ממך, בבקשה.‬
‫כלות אמורות להיות ביישניות, אבל לא אתה.‬
‫אני לא יודע מה להגיד, אדוני.‬
‫מי ייתן והם יזדקנו יחד.‬
‫מי ייתן והם יהיו מאושרים.‬ ‫-אמן.‬
‫אימא.‬
‫נתנו להם כל מה שיכולנו.‬
‫מי ייתן ואלוהים יעשה את השאר.‬
‫אמן.‬
‫קדימה, זיה!‬
‫אני…‬
‫מעדיף שאסייה תדבר קודם.‬
‫מעתה והלאה, אני תמיד אתן לה‬ ‫לומר את המילה הראשונה והאחרונה.‬
‫בבקשה תמשיך, מר זיה.‬
‫מר זיה, אתה גורם לנו להיראות רע מול הנשים.‬
‫תשתוק, טמבל.‬
‫אני יודע שכולכם תוהים למה נשרתי מהלימודים‬
‫ולמה קיבלנו את ההחלטה הזו באופן פתאומי.‬
‫כשאימי עזבה את העולם הזה,‬
‫היא הפקידה אותנו זה לזה.‬
‫אבל עוד לפני כן,‬
‫הרבה לפני כן,‬
‫ברגע שכף רגלה של אשתי היקרה אסייה‬ ‫דרכה בבית הזה,‬
‫הבנתי שהיא תהיה בבת עיני.‬
‫זמן קצר לאחר שהחלטתי להפוך לרופא ועזבתי,‬
‫ראיתי ששום דבר לא יהיה כפי שהיה.‬
‫החיים שאליהם הייתי רגיל ואהבתי היו כאן,‬
‫ונטשתי אותם לטובת המטרות שלי.‬
‫אני מודה!‬
‫פחדתי…‬
‫שאאבד את אסייה.‬
‫פחדתי מחוסר הוודאות‬ ‫והאפלה של העתיד שחיכו לי.‬
‫אבל אהבתנו ניצחה.‬
‫אז אני נשבע כאן, לפני כולכם,‬
‫שתמיד אנצור את אסייה‬
‫ואגן עליה.‬
‫גילימסר, לכי להכין קפה חזק מהר.‬
‫ותגידי למישהו לקחת ממנו את המשקה.‬
‫אני חושבת ששמענו ממך‬ ‫מספיק מילים בינתיים, בן.‬
‫הגיע הזמן‬
‫שאסייה היפהפייה שלנו תשיר לנו‬ ‫כמה שירים עם הקול הצלול שלה‬
‫ותנגן בלאוטה שלה.‬
‫מה את אומרת?‬
‫ורד של סבתא.‬
‫סבתא, לא. אני אתרגש יותר מדי.‬
‫את תראי את ההתרגשות האמיתית במיטה הערב.‬
‫בחיי. בסדר גמור.‬
‫בסדר. קדימה.‬
‫"אתה האדון‬
‫"של הגוף הזה‬
‫"אתה האדון‬
‫"של הגוף הזה‬
‫"אתה התרופה, אדוני‬
‫"לתחלואותיי‬
‫"אתה התרופה, אדוני‬
‫"לתחלואותיי"‬
‫מזל טוב.‬
‫מי ייתן ותזדקנו יחד, ילדתי.‬ ‫-בסדר.‬
‫מזל טוב, ילדתי.‬ ‫-תהיו טובים זה לזה.‬
‫דרך צלחה.‬
‫טוב.‬ ‫-סעו לאט ובזהירות.‬
‫להתראות! בהצלחה!‬
‫תן לי לעשות את זה.‬ ‫-קדימה.‬
‫תיכנסי.‬ ‫-לא!‬
‫זיה…‬ ‫-יקירתי.‬
‫זיה, חכה.‬
‫זיה! זיה, חכה.‬
‫אתה צריך להתרחץ ולהתפלל קודם.‬
‫מה?‬
‫הבטחתי לסבתא.‬
‫אתה צריך להתרחץ ולהתפלל קודם.‬
‫זיה! קדימה, זיה.‬
‫גם אני אתפלל.‬
‫קדימה, זיה.‬
‫אל תלכי לשום מקום.‬
‫לאן אלך, טיפשון?‬
‫אסייה?‬
‫איפה את?‬
‫תפסיקי להתלוצץ.‬
‫אסייה.‬
‫אסייה, איפה את?‬
‫תרגום כתוביות: ג'ניה ליטבאק‬