Tko si ti?
Tko si?
Reci, tko si ti?
Tko si ti?
Reci.
Bako?
Bako.
Bako?
Izađi, djevojko.
Netko je bio?
Tako. Ne.
Cafer je valjda ušao i izašao. Ne znam.
Ne znam kako ćemo ovako dalje.
Iza svakog ugla, u svakom šušnju, očekujem smrt.
Ne govori to.
Trudna si, zato si tako napeta.
Klupko živaca si zato što uskoro trebaš roditi.
Bez brige.
Neće se vratiti. Ne znaju da si ovdje.
Ne brini se, dušo moja.
Ništa se neće dogoditi.
Rodit ćeš zdravo dijete i gotovo.
Postavimo stol.
Pojedimo štogod.
-Je li ovdje hladno? -Malo.
Ubaci cjepanicu.
Tek ujutro. Imamo još samo dvije.
Poslije večere ću izaći po drva.
Bako, ne bi smjela izlaziti noću.
Meni je uvijek noć, djevojko. Što govoriš?
Nešto ću ti reći.
Kad sam bila mlada i još sam vidjela,
natovarila bih se više od magarca.
Svi bi se čudili.
Oh, Seher, kako si ostarjela.
Sad mogu nositi samo dvije cjepanice. Grozno je biti star.
Slušaj, svjetiljke su na podu kraj peći, zar ne?
-Jesu. -Dobro. Budi oprezna.
Nemoj ih dignuti previsoko.
Neka misle da to svijetli vatra iz peći.
Da ti bar mogu dati mesa.
Nosiš život, moraš jesti.
Voljela bih umrijeti.
Djevojko, dobit ćeš, znaš! Ne dao Bog.
KREATURA
ZVAO SAM SE İHSAN
Odakle to, bako?
Zec, zar ne?
Napipala sam uho.
Valjda je neki lovac učinio dobro djelo i ostavio ga.
Iako seljane ne bi bilo briga.
A Cafer ne zna uloviti zeca.
Pripremimo odmah mesnu pitu.
Bako, uđi.
Čekala bih noć da nisam trudna.
Šuti, djevojko.
Previše te mučim.
Pojedi jaje. Onda ću pomusti kozu i dati ti mlijeka.
Bako, ja nisam Cafer.
Znam.
Došao si po nju?
Ne.
-Zakuni se. -Kunem se.
Neću vam nauditi.
Obična sam lutalica, bako.
Tko si ti? Reci kako se zoveš.
Zvao sam se
İhsan.
Ne znam tko sam sada.
-Da ti opipam lice. -Nemoj.
Drukčije te ne mogu vidjeti. Dođi.
Nemoj me vidjeti.
Nemoj. Ne diraj me.
Bolestan si? Kuga?
Ne, nije ništa takvo.
Jako sam ružan.
Pa što?
Pa ne tražim lijepoga muža.
Dođi. Hajde.
Oh.
Tko ti je to učinio?
Neću pitati jesi li se ovakav rodio ili si poslije takav postao.
Vidim jedino suze koje liješ.
Samo to poznajem.
Moje oči možda ne vide tvoje lice,
ali moje srce vidi tvoje srce.
I mojem je srcu to dovoljno.
Odakle si došao? Kamo ideš?
Niotkud.
I nikamo ne idem.
To je bunar bez dna.
Nema mu kraja.
Ostani malo kod nas. Odmori se.
Bako Seher, imaš li kruha?
Imam!
Čekaj gdje jesi!
Bravo, Cafere. Tako.
Nemoj ići do kuće, samo zovi.
Evo, odmah ću doći. Odvest ćeš me susjedu.
Da.
Bako, kraj divana sam.
Evo kruha.
-Bako. -Da?
Što ako lutalica nekomu kaže?
Što ako ga je netko vidio?
Tko je on? Što ćemo?
Sve će biti dobro.
Idem obići susjede.
Pojaviti se, da ne pitaju za mene.
-Ma zašto? -Dođi.
Ostavljaš me s njim.
Dobro.
Evo, uzmi.
-Evo. -Kamo želiš ići, bako?
Idemo prvo do Safiye, onda to Hatice.
Idemo, hajde.
Ne trči! Polako.
Nema trčanja. Polako.
Esma.
Ne boj me se.
Ne bojim se. Sve je u redu.
Slobodno prekrij rupu.
Ne, u redu je.
Od koga se skrivaš?
Od svih njih.
Od svih.
-A ti? -I ja.
Od svih njih.
Od svih.
-Zašto? -Zašto?
Jesi li me vidio kroz rupu?
Jesam.
Slušaj, nisam htjela ovo dijete.
Nisam bludnica. Bratić me prisilio…
Oženjen je. Rekao je da će me ubiti ako kažem.
Kad se trbuh počeo vidjeti, rekli su da okrivljujem njih
i pretukli me.
Nisu vjerovali. Htjeli su me ubiti. Mama je pomogla u bijegu.
Odmalena poznajem baku Seher, daljnja je rođakinja.
Braća, tata, ujak, svi me žele ubiti.
Traže me. I ovdje su pitali za mene.
Čula sam ih iz poda.
Da nisam bila unutra, bili bi me…
Baka je pokrenula lažni trač.
Da sam kurva u Istanbulu i neka me prestanu tražiti.
Morala je to reći da me zaštiti.
Moje ime, ugled, ja sama,
sve je sad okaljano.
-Esma? -Što?
Čovjek se tako ne okalja.
Nego kako? Okaljana sam.
Nisi.
To je laž koju izgovaraju podli lašci.
Ne vjeruj im. Sebe su okaljali time što su učinili, ne tebe.
Govoriš kao obrazovan čovjek. Jesi li?
Ne slušaj me, samo meljem.
Mjesecima ni s kim nisam razgovarala.
Obrazovan sam.
Jesam, ali…
To nikomu nije koristilo.
Meni je danas koristilo.
Nije li izrez previsoko, Havva?
Nosit će bisere, mama.
-Da se bolje vide. -Prestani, to ne priliči.
Tko kaže da ću ih nositi?
Samo nagađam.
Da vidimo te slavne bisere…
Onda bih im prilagodila izrez.
Baš ste besramne.
Havva, nemoj im se pridružiti.
Švelji možda treba. Samo dodaj kroz vrata.
Majčini su. Divno će izgledati na Asiye.
Hvala, oče.
Zahvalan sam ti.
Mi smo.
Odnijet ću ih.
-Gđo Havva. -Izvolite, g. Ziya?
Otac vam ovo šalje da unaprijed vidite.
Predivno.
Cafere, još si luđi! Koliko si puta danas prošao?
Čekaj.
Hvala.
Prošlo je jako puno dana. Smijem li vidjeti tvoje lice?
Jesi li čula za cvijet nezaboravak?
Nisam.
Tako se zove?
Ne sviđa mi se ime. Podsjeća me na rastanke.
Zar odlaziš?
Ne, nije to.
Dobro, ne moraš pokazati lice.
Samo nemoj otići.
Neću, bez brige.
Nabrat ću ti drugo cvijeće.
Cvijeće s ljepšim imenom.
Da te podsjeća na spajanje.
Hvala.
Lijepo je.
Znaš što?
I kad mi ne nosiš cvijeće,
već danima u srcu osjećam miris cvijeća.
Imam leptiriće u trbuhu.
Nisam doživjela ljubav.
Mislim, čula sam za nju, ali nisam je osjetila.
Je li ovo ljubav?
Kao da je sve promijenilo ime, oblik, okus,
miris i boju
nakon što si ti došao.
Ova je kućica sad palača.
Nije više zatvor.
Prije sam se bojala, više ne.
Plakala sam, sad se smiješim.
Ako ljubav sve to može,
neću odustati od nje kako god ti izgledao.
Pa…
Opisuješ raj, Esma.
A ja sam vidio pakao.
U kojem gore duše koje nisu poznavale ljubav.
Zato…
Nemoj odustati od mene.
Ti si moja jedina.
Bako, puko mi je vodenjak.
Što? Sve će biti dobro.
Očekivali smo to, ne boj se.
Evo me, ne boj se.
Nemoj vrištati, nemoj.
Donesi ručnike, skini donje gaće.
Kraj peći ima vruće vode.
-Sada je mlaka. -Još bolje.
Pazi, nemoj vrištati.
Nitko te ne smije čuti. Bože, što ćemo?
-Bako. -Da?
-Brzo mi otvori. -Dobro.
Stavi jorgan na pod.
Esma, htjet ćeš vrištati.
Zagrizi to. Diši na nos.
Kad ti kažem, tiskaj, i izguraj dijete.
Nemoj se sramiti jer sam ja ovdje.
Da, tako.
Ovako.
Diši. Udahni i izdahni.
Tiskaj. Hajde.
Tiskaj. Sve će biti dobro. Daj.
Samo diši.
Tiskaj.
-Tiskaj. -Hajde, djevojko, tiskaj, molim te.
Sada tiskaj.
U ime Božje.
Bože mili.
Bože mili. U ime Božje.
Bože mili, hvala ti.
Budi tiho, sine.
Rekla sam mužu. Previše sam puta čula.
Znale bismo da je netko rodio. A nitko nije trudan.
Sigurno skriva kurvu koja je pobjegla.
Jučer sam rekla Bekiru. Sigurno je javio.
Trebaju bludnicu za kosu odvući da nauči lekciju.
Tiho, sine.
Dijete je, mora plakati.
Što ćemo?
Je li netko vani?
Ne. Žene su bile daleko. Nisu ga čule.
-Bako. -Da?
Ako dopuštaš,
i ako se Esma slaže, naravno,
pozovi imama, neka nas vjenča.
Cafere, vodi me imamu.
Sad smiješ trčati!
-Trčati? -Da.
Na vrhu je posteljina.
Ujutro ćeš je naći
i čistu staviti na krevet.
Bako, zarumenjela sam se.
Asiye.
Ako što želiš pitati o toj noći, pitaj.
-Ne želim. -Niste valjda…
Ma, bako. Nisam tako mislila.
Ne znam. Snaći ćemo se.
Dobro.
Asiye i mama neka odluče koga će zvati na večer s kanom.
Pazimo da se nitko ne uvrijedi.
Na svadbu ćemo pozvati sve koji stanu.
Pitajmo g. Hüsnüa želi li koga zvati.
Može ovdje prespavati.
U kući imate sve što trebate?
Da, hvala, oče.
Volio bih da možeš biti sretan zbog mene.
Potpuno sam sretan, sine.
Život ne ide uvijek kako želimo.
Ako nas je život poveo ovim putem,
neka bude najljepši što može biti.
Hoćemo li zvati g. Hamdija?
Ipak ti je bio od velike pomoći.
Možemo poslati telegram.
I ja sam pomislio. Da, zahvalan sam mu.
Ali bilo bi mu teško doputovati.
Osjetio bi obvezu, takav je čovjek.
Ostavio bi lokal.
I kupio bi dar Asiye.
I emotivno i financijski bilo bi mu teško.
Imaš pravo.
Vjenčanja znaju biti nezgodna u tom smislu.
Asiye i ja posjetit ćemo ga poslije.
Odnijet ćemo mu dar, iskupiti se.
-Ziya. -Da, oče?
Samo ću jedanput ovo pitati.
Jesi li naudio nekom u Istanbulu?
Ne razumijem.
Razumiješ.
Ako jesi, zaštitit ću te.
Moje si dijete.
Sve si mi na svijetu.
Samo mi reci.
Je li tko zbog tebe umro?
Razmisli.
I reci ne.
Reci ne.
Reci ne, Ziya.
Ne.
Neću to više spominjati.
Cafere, tko to ide?
Konjanici, bako!
-Kamo idu? -U tvoju kuću, bako.
İhsane!
Esma!
Čekajte, ne!
Esma!
Jesi li mrtva?
Reci nešto! Esma!
Esma!
Jesi li mrtva? Reci nešto!
Esma!
Jeste li vratili svoju čast?
Vratit ću se.
Ako se baki ili djetetu što dogodi…
Sve ću vas pobiti.
Ako im padne i vlas s glave,
ubit ću vas jednog po jednog.
Nitko neće preživjeti.
Spalit ću vam kuće.
Naći ću vas makar u pakao pobjegli!
Sad pokopajte mrtve.
Cafere.
Brini se za baku i dijete.
Hvala, striče. Hvala.
-Bako? -Da?
Vratit ću se.
S Esmom.
Što govoriš? Jesi li poludio?
Kamo ideš?
Kanu, mama, donesi
U nju prst umoči, mama
Večeras sam samo gošća
Na grudima me, mama, uspavaj
-Sada ti. -Nadam se.
Kose nepokrivene, bosa
Cestom u zimskom danu pođoh
Gledaj.
Sve je bijelo.
Kao ti.
Nevino.
Ovo nije kraj, ljubavi moja.
Čekaj me.
Vratit ću se.
Čekaj me.
Samo čekaj.
Telegram.
Prijatelju dragi, brate İhsane.
Tko je bio?
Idemo!
-Idemo! -Držite se zajedno.
Idemo, tek smo krenuli.
Čuvajte snagu.
Pomažite si.
-Idemo. -Vucite.
-Idemo. -Pomažite si, idemo.
-Idemo. -Ovamo.
-Idemo! -Hajde, idemo.
Nećete biti gladni.
Idemo.
Odani prijatelji i vrijedni gosti.
Hvala još jedanput
što ste nas počastili svojom nazočnošću u ovoj večeri velike sreće.
Dvama najsvetijim darovima koje mi je život podario,
sinu Ziyi i kćeri,
našoj kćeri Asiye,
želim doživotnu sreću i blagostanje.
Amen.
Mojoj supruzi pokoj duši.
Pokoj joj duši.
Dao Bog, večeras nas gleda s nebesa.
Dao Bog.
Hüsnü, i ti nešto reci, molim te.
Mladenke bi trebale biti stidljive, ali ti ne.
Ne znam što da kažem.
Nadam se da će zajedno ostarjeti.
Bog im dao sreću.
Amen.
Majko.
Dali smo im sve što smo mogli.
Drugo prepuštam Bogu.
Amen.
Hajde, Ziya.
Pa…
Više bih volio da Asiye kaže prva.
Odsad će uvijek imati prvu i posljednju riječ.
Reci, g. Ziya, molim.
Nabijaš nam krivnju zbog naših supruga.
Šuti, bleso.
Znam da se svi pitate zašto sam prekinuo studij.
I zašto smo tako naglo ovo odlučili.
Kad je moja majka napustila svijet,
rekla nam je da čuvamo jedno drugo.
Ali prije, puno prije,
shvatio sam…
Zapravo čim je prvi put moja draga žena Asiye ušla u kuću,
shvatio sam da će biti svjetlo mog života.
Nedugo nakon što sam otišao jer sam htio biti liječnik,
shvatio sam da ništa neće biti isto.
Život na koji sam navikao i koji volim je ovdje.
Bio sam ga napustio zbog svojih ciljeva.
Priznajem.
Bojao sam se.
Da je gubim.
Bojao sam se nesigurnosti i tame budućnosti koja me čeka.
Ali naša je ljubav nadvladala.
Zato se sad pred svima vama kunem
da ću uvijek voljeti Asiye
i štititi je.
Gülümser, brzo idi skuhati jaku kavu.
I neka mu netko otme to piće.
Mislim da si dovoljno govorio, sine.
Sada je vrijeme
da nam lijepa Asiye otpjeva nešto svojim divnim glasom
i svira na lutnji.
Što kažeš? Ružo bakina.
Ne, to je preveliko uzbuđenje.
Vidjet ćeš ti uzbuđenje noćas.
Zaboga. U redu.
Hajde.
Ti si gospodar
Tijela moga
Ti si gospodar
Tijela moga
Ti si moj lijek
Lijek za boljku moju
Ti si moj lijek
Lijek za boljku moju
Čestitam!
Ostarite zajedno, dijete moje.
-Čestitam, dijete moje. -Budite si dobri.
Sretan put!
Polako i čuvajte se.
Doviđenja i sretno!
-Daj meni. -Evo.
-Dođi. -Ne.
-Ziya. -Draga moja.
Ziya, čekaj.
Prvo se moraš oprati i pomoliti.
Što?
Obećala sam baki.
Prvo se moraš oprati i pomoliti.
Ziya, daj.
I ja ću se moliti.
Hajde, Ziya.
Nemoj nikamo otići.
Kamo bih otišla?
Asiye?
Gdje si?
Ne šali se.
Asiye.
Asiye, gdje si?
Prijevod titlova: Vida Živković