Vem är du?
Säg nåt. Vem är du?
Vem är du?
Säg nåt.
Mormor?
Kom upp nu, flicka. Kom upp.
Var nån där?
Så där. Nej.
Det var nog Cafer som kom och gick. Jag vet inte.
Jag vet inte hur länge det här kan fortsätta. Jag är vettskrämd.
Säg inte så.
Du är gravid. Det är därför du är lättskrämd.
Du är på högspänn därför att du snart ska föda.
Oroa dig inte.
De kommer inte tillbaka. De vet inte att du är här.
Oroa dig inte, mitt lamm.
Inget kommer att hända.
Du ska föda ett barn, frisk som en nötkärna.
Nu dukar vi och äter lite.
-Är det kallt här inne? -Lite.
Lägg på ett vedträ.
I morgon. Det är bara två kvar.
Jag går ut efter maten och samlar in mer.
Du borde inte gå ut på natten.
Det är alltid natt för mig, så vad gör det?
Låt mig säga en sak.
När jag var ung och kunde se bar jag mer ved än åsnorna.
Jag fick alla att häpna.
Ja, Seher, nu är du allt gammal.
Jag klarar bara ett par vedträn. Att vara gammal är hemskt.
Lamporna står väl på golvet vid spisen?
-Jadå. -Bra. Var försiktig.
Lyft inte upp dem för högt.
Låt dem tro att det är spiselden.
Jag önskar att jag kunde ge dig kött.
Du ska ju äta för två liv.
Jag önskar att livet var över.
Säg inte så, för Guds skull!
Var kom den ifrån?
Det är väl kanin?
Det kände jag på örat.
En jägare måste ha lämnat den för att göra en god gärning.
Fast byborna skulle inte göra det,
och Cafer vet inte hur man fångar kanin.
Nu gör vi en paj med en gång.
Kom, mormor.
Jag kan inte vänta på mörkret.
Tyst, flicka.
Du jobbar så hårt.
Ät ditt ägg. Sen mjölkar jag geten och ger dig lite.
Jag är inte Cafer.
Jag vet.
Är du här för flickan?
Nej.
-Svär på det. -Jag svär.
Jag vill er inget illa.
Jag är bara en luffare.
Vem är du? Vad heter du?
Mitt namn…
…var İhsan.
Jag vet inte vem jag är nu.
-Låt mig ta på dig. -Nej.
Jag kan inte se dig. Kom här.
Du ska inte se mig.
Se mig inte, rör mig inte.
Är du sjuk? Är det pesten?
Nej, det är inget sånt.
Jag är bara så ful.
Än sen?
Jag letar inte efter en stilig man.
Visa mig. Seså.
Åh…
Vad har hänt?
Vem gjorde det här?
Jag frågar inte om du föddes så eller om det hände senare.
Dina tårar är det enda jag ser.
Det är det enda jag vet.
Mina ögon ser inte ditt ansikte,
men mitt hjärta ser ditt hjärta.
Och det är gott nog.
Var kommer du ifrån? Vart ska du?
Ingenstans.
Inget förflutet, ingen framtid.
Inget är en bottenlös brunn.
Utan ände.
Stanna här ett tag. Vila upp dig.
Gumman Seher, har du bröd?
Ja!
Vänta där!
Bra, Cafer. Just så. Ropa på mig en bit från huset.
Jag kommer strax ut. Sen får du hjälpa mig till grannen.
Jag är vid divanen.
Här. Jag bakade brödet.
-Mormor. -Ja?
Tänk om luffaren säger nåt?
Tänk om nån har sett honom? Vad ska vi göra?
Det kommer att gå bra.
Jag ska hälsa på hos grannarna
så att de inte undrar över mig.
-Var kom han ifrån? -Seså.
Jag blir ensam med honom…
Jaha.
Här. Ta det.
-Var så god. -Vart vill du gå?
Vi tar Safiye först och sen Hatice.
Nu går vi. Kom.
Spring inte! Lugn.
Spring inte. Lugn.
Esma.
Var inte rädd.
Nej, det är jag inte.
Du kan täcka för hålet.
Nej, det går bra.
-Vem gömmer du dig för? -För alla.
Alla.
-Och du? -Jag också.
För alla.
Alla.
-Varför? -Varför?
Såg du mig?
Ja.
Jag ville inte ha barnet. Min kusin tvingade sig på mig…
Han sa att han skulle döda mig om jag sa nåt.
När min mage började svälla skyllde de allt på mig
och slog mig.
Ingen trodde mig.
De tänkte döda mig. Mamma hjälpte mig fly.
Jag har känt Seher sen jag var liten.
Min bröder, pappa, farbror, alla vill ha ihjäl mig.
De kom hit och frågade efter mig.
Jag hörde dem därnerifrån.
Om jag inte kommit hit, så…
Mormor spred ett rykte om mig,
att jag var hora i Istanbul och att de borde sluta leta.
Hon sa det för att skydda mig.
Så mitt namn och mitt rykte…
Allt är smutsigt nu.
-Esma? -Ja?
-Det är inte så man blir smutsig. -Hur annars? Jag är smutsig.
Nej.
Det där är en lögn som sprids av fega uslingar.
Tro inte på dem. De gjorde nåt smutsigt, inte du.
Du låter utbildad. Är du det?
Förlåt, jag pladdrar på. Jag har inte pratat med nån i månader.
Jag är utbildad.
Det stämmer, men…
…det har inte hjälpt nån.
Det har hjälpt mig i dag.
Är inte halskanten för hög?
Hon ska ha pärlhalsbandet.
-Det måste visas upp. -Sluta. Det är olämpligt.
Vem säger att jag ska ha det?
Jag har inga exakta mått. Men om vi fick se det berömda halsbandet…
-Åh! -Då kunde jag mäta rätt.
Ni är skamlöst nyfikna, allihop.
Gör inte som de, Havva.
Sömmerskan kanske behöver det. Räck in det genom dörren.
Det var din mors. Asiye kommer att bli så fin i det.
Tack, far.
Jag uppskattar…
Vi uppskattar det.
Jag ger dem det.
-Ursäkta. -Vad kan jag göra för dig?
Far tänkte att ni ville se det här.
Så vackert.
Cafer, vad du håller i gång. Du är tokigare än nånsin.
Vänta.
Tack.
Så många dagar har gått. Får jag inte se ditt ansikte?
Har du hört talas om förgätmigej?
Det har jag inte.
Heter de så?
Jag gillar inte namnet. Det låter som att vi ska skiljas åt.
Ska du ge dig av?
Nej, inte alls.
Jag slutar be om att få se dig.
Men gå inte.
Det ska jag inte. Oroa dig inte.
Jag ska plocka andra blommor.
Blommor med bättre namn
som påminner om att återförenas.
Tack.
De är så vackra.
Vet du vad?
Även när du inte har några åt mig,
stannar doften djupt inne i mig.
Jag har fjärilar i magen.
Jag har aldrig varit kär.
Jag har hört talas om det, men aldrig känt det.
Är det här kärlek?
Det känns som om alla namn, former, smaker,
dofter och färger…
…har blivit annorlunda sen du kom hit.
Det här huset har blivit ett palats.
Inte ett fängelse.
Jag var rädd, men inte nu.
Jag grät, men nu är jag glad.
Om kärleken kan göra allt det
så ger jag aldrig upp på den,
oavsett hur du ser ut, İhsan.
Du…
Du beskriver himlen, Esma.
Jag har sett helvetet.
Där själar som aldrig älskat brinner.
Så…
…ge inte upp på mig.
Du är den enda för mig.
Vattnet har gått. Mormor.
Va? Det är bra, flicka.
Vi har väntat på det här. Var inte rädd.
Såja. Var inte rädd.
Du får inte skrika. Skrik inte.
Hämta trasorna och ta av dig underbyxorna.
Finns det varmvatten på spisen?
-Det är nog ljummet nu. -Så mycket bättre.
Var försiktig. Skrik inte.
Ingen får höra dig. Gud hjälpe oss!
-Mormor… -Ja?
-Släpp in mig, fort. -Ja.
Lägg täcket på golvet.
Esma, du kommer att vilja skrika.
Bit ner på det här. Andas genom näsan.
Krysta när jag säger till och tryck ut bebisen.
Var inte blyg för att jag är här.
Ja. Såja.
Nu…
Fortsätt att andas. In och ut.
Krysta nu. Krysta.
Det är bra. Krysta.
Fortsätt att andas regelbundet.
Krysta, krysta.
-Såja. -Tryck nu, flicka.
Tryck nu.
Bismillahirrahmanirrahim.
-Gud… -Bismillahirrahmanirrahim.
Tack, gode Gud.
Tyst, lillen.
Jag sa till min man att jag hört det så många gånger.
Men ingen i byn har väntat barn.
Hon måste gömma horan som rymde.
Jag talade om det för Bekir i går.
De borde släpa ut slampan i håret så hon lär sig en läxa.
Tyst, lillen.
En bebis kommer ju att gråta. Vad ska vi ta oss till?
İhsan, är det nån där ute?
Nej. Kvinnorna var långt borta. De hörde honom inte.
-Mormor? -Ja?
Med din tillåtelse,
och om Esma vill det, förstås,
så kan du hämta en imam och låta honom gifta oss.
Cafer, ta mig till imamen.
Du kan springa nu!
-Springa? -Ja.
Jag lade lakan högst upp.
Och sen, på morgonen, kan du bädda med rena lakan.
Du får mig att rodna.
Asiye.
Om du har några frågor om bröllopsnatten, säg bara till.
-Nej. -Jaså! Har ni…
Farmor! Det var inte så jag menade.
Jag vet inte. Vi löser det.
Det låter bra.
Asiye och mor bestämmer vilka de vill bjuda på hennakvällen.
Vi planerar bröllopet noga så att ingen blir förolämpad.
Vi bjuder in så många som får plats här inne.
Vi frågar Hüsnü om han har gäster. Han får sova över på bröllopsnatten.
Har ni allt ni behöver hemma?
Ja. Tack, far.
Jag önskar att du kunde vara lycklig över mig också, men…
Jag är fullkomligt lycklig.
Livet går inte alltid som vi vill.
Om livet för in oss på en viss väg, låt oss göra den lycklig.
Ska vi bjuda herr Hamdi?
Han var så hjälpsam mot dig.
Vi kan skicka ett telegram.
Jag har också tänkt på honom. Jag är så klart tacksam,
men resan hit vore svår för honom, och han skulle känna sig förpliktigad.
Han skulle behöva vara borta från köket och ge Asiye en gåva.
Det blir en börda, finansiellt och känslomässigt.
Du har rätt. Bröllop kan vara knepiga på så vis.
Asiye och jag hälsar på honom efter bröllopet och gottgör för det.
-Ziya? -Ja, far?
Jag frågar dig bara en gång.
Gjorde du nåt olyckligt i Istanbul?
Jag förstår inte.
Det gör du, Ziya.
Jag skyddar dig i så fall.
Du är mitt barn, vad som än hänt.
Du betyder allt för mig.
Svara mig.
Dog nån på grund av dig?
Tänk efter…
…innan du säger nej.
Säg nej.
Säg nej, Ziya.
Nej.
Jag tar inte upp det igen.
Cafer, vem där?
Ryttarna! Det är ryttarna.
-Vart är de på väg? -Hem till dig.
İhsan!
Esma.
Vänta, nej!
Esma!
Esma! Är du död?
Säg nåt! Esma!
Esma!
Är du död? Säg nåt!
Esma!
Är er heder återupprättad?
Jag kommer igen.
Om nåt händer gumman och barnet…
…dödar jag er alla.
Om ni kröker ett hår på deras huvuden
lämnar jag inga överlevande. Jag tar livet av er alla, en efter en.
Jag bränner ner era hus.
Jag hittar er om det så är i helvetet!
Begrav era döda.
Cafer.
Du får ansvaret att ta hand om gumman och barnet.
Tack. Tack ska du ha.
-Mormor. -Ja?
Jag kommer tillbaka.
Med Esma.
Vad säger du? Har du blivit galen?
Vart ska du?
Kom med henna, mamma
Doppa fingret i den, mamma
Jag är bara din gäst i kväll
Låt mig somna i din famn, mamma
-Nu är det din tur. -Precis. Jag hoppas det.
Titta.
Allt är vitt.
Som du.
Oskyldig.
Det är inte så här det slutar.
Vänta på mig.
Jag kommer igen.
Vänta på mig.
Bara vänta.
Telegram till er.
Min gode vän, bror İhsan.
Vem var det?
Kom nu.
-Fortsätt! -Håll ihop!
-Kom nu! -Dra!
-Ta i och dra! -Hjälp varann.
-Kom an. -Kämpa på!
Vi låter er inte gå hungriga.
Högt aktade vänner och ärade gäster,
tack ännu en gång för att ni hedrar oss med er närvaro
denna högtidliga afton.
Livet har gett mig två heliga gåvor, min son Ziya och min dotter…
Vår dotter Asiye.
Må de få livslång lycka och välgång.
-Amen. -Amen.
Och må min fru vila i frid.
Må hon vila i frid.
Jag hoppas att hon ser ner på oss från himlen i kväll.
Pris ske Gud.
Herr Hüsnü, säg några ord.
Brudar ska vara blyga, men inte ni.
Vad ska jag säga?
Må de bli gamla tillsammans.
-Må de bli lyckliga. -Amen.
Mor.
Vi har gett dem allt vi kan, nu lämnar vi dem i Guds händer.
Amen.
Din tur, Ziya!
Jag…
…vill inte tala före Asiye.
Från och med nu ska hon alltid få det första och sista ordet.
Var så god, herr Ziya.
Sätt inte i gång nåt med våra fruar.
Tyst, dummer.
Ni undrar nog varför jag hoppade av akademin
och varför vi fattade det här beslutet så plötsligt.
Innan min mor somnade in,
gav hon oss sin välsignelse.
Men det var tidigare, mycket tidigare…
…faktiskt så fort min kära fru Asiye satte sin fot i huset, som jag insåg
att hon skulle bli min ögonsten.
När jag strax efteråt gav mig av för att bli läkare,
insåg jag att inget skulle bli som det varit.
Livet jag var van vid och älskade, fanns här.
Jag hade lämnat det för mitt mål.
Jag erkänner!
Jag var rädd.
Att förlora Asiye.
För osäkerheten och framtidens dunkel.
Men vår kärlek vann.
Så jag svär inför er alla här,
att jag alltid ska ta hand om Asiye
och skydda henne.
Gülümser, skynda dig och gör lite starkt kaffe.
Be nån att ta glaset från honom.
Nu tror jag att vi har hört tillräckligt från dig, min pojke.
Det är hög tid
att vår vackra Asiye sjunger för oss med sin kristallklara röst,
och spelar luta.
Vad säger du?
Farmors ros!
Nej, jag blir så pirrig.
Det riktigt pirriga kommer i natt.
Du milde… Det går väl bra.
Bravo.
Du är den som härskar
Över temperaturen i min kropp
Du är den som härskar
Över temperaturen i min kropp
Det jag lider av
Det kan du råda bot på
Det jag lider av
Det kan du råda bot på
Gratulerar!
-Må ni bli gamla tillsammans! -Tack.
-Grattis, mitt barn. -Var snälla mot varandra.
Ha en trevlig åktur.
-Såja. -Kör försiktigt.
Farväl! Lycka till!
-Låt mig göra det. -Javisst.
-Kom in. -Nej!
-Ziya… -Min älskling.
Vänta, Ziya.
Ziya! Vänta.
Du måste tvätta dig och be dina böner först.
Va?
Jag lovade farmor.
Du måste tvätta dig och be dina böner först.
Ziya! Hördu.
Jag ber också.
Gör det nu, Ziya.
Gå ingenstans.
Vart skulle jag gå?
Asiye?
Var är du?
Skämta inte.
Asiye.
Var är du?
Undertexter: Ingrid Berglund