Faen, Olivia.
Hva faen skal vi gjøre med deg?
Du skal få lære når du skal holde kjeft.
Så lenge pappa er hos deg,
vil du ikke trenge noen andre.
Vi ser til og med ut som om vi har samme blod.
-Skal du bare bli her og gråte? -Ja.
Smarte jenter gråter ikke.
Ingen kommer noensinne til å elske oss.
Du er akkurat som din mor.
Hun visste ikke når hun skulle holde munn heller.
Hugo drepte henne.
Og jeg ville drept deg også, hvis jeg ville.
Du er som meg, og du er min medskyldige.
Og hvis jeg faller, faller du med meg.
Er det det du vil bli?
Datteren som forrådte faren?
Å se meg død...
på grunn av deg?
Og akkurat som du kom inn i livet mitt,
må du nå forlate det.
Det er over.
Min tid er kommet.
Olivia, skatt.
EN NETFLIX-SERIE
Ikke vær redd.
Det er pappa.
Kom med meg.
Jeg kan gi deg en siste sjanse,
så du ikke ender her...
død.
Som moren din.
Olivia!
Poncho!
Elskede.
-Hva er det? -Han er her.
Han er her.
Kom deg inn i huset.
Vi ønsker å være sammen.
Dere kan bo sammen, men...
uten å gifte dere.
Men vi har allerede bestemt oss, pappa.
Jeg tror det er på tide at du forstår at vi har rett til å være lykkelige.
Da broren din fortalte meg hva du skulle gjøre,
visste jeg ikke hva jeg skulle tro.
Gerardo, jeg ønsker det beste for deg.
Men ikke be meg være glad på din vegne eller gratulere deg, for det kan jeg ikke.
Jeg ber deg bare om å akseptere meg for den jeg er.
Selv om jeg tror
det ville være en fin gave fra dere til ham å delta i bryllupet.
Dere har tid til å tenke over det.
Vi planlegger en veldig kul og vakker fest.
Om noen måneder.
Det blir for mye for meg. Jeg kan ikke.
-Jeg beklager. -Prøv å forstå oss.
Vi prøver veldig hardt.
Verden forandret seg foran oss.
Og å være på fest med så mange mennesker...
Jeg vet ikke om vi klarer det.
Vi har prøvd å sette oss inn i din situasjon.
Jeg ber deg om, for bare et øyeblikk,
å gjøre det samme for oss.
Unnskyld oss.
Hei.
Gikk jeg for langt?
Nei. Jeg tror du sa alt jeg ikke turte å si.
Jeg vil visst at foreldrene mine skal være med i bryllupet.
Så la oss gjøre alt vi kan for at de kan være der.
Drit i den store festen, full av folk.
La oss ha en mer intim affære.
Men la oss gifte oss nå.
-Du vil ha Hollywood-bryllupet ditt. -Nei, Gerardo.
Jeg vil tilbringe resten av livet mitt med deg.
Drit i resten.
Takk. Virkelig.
-Takk. -Sånn ja.
Selvfølgelig tror jeg på deg, Olivia.
Noé er i stand til alt.
Selv å forfalske sin egen død. Han har alt gjort det en gang.
Hva gjør vi nå, ringer politiet?
Jeg tror ikke det er en god idé.
Jeg er sikker på at de beskytter ham.
Jeg får aldri være i fred når den drittsekken er der ute.
-Kjære, faren din vil bare... -Han er ikke min far!
-Han er ikke min far. -Ja, unnskyld. Du har rett.
Noé vil at vi skal leve i frykt.
Det er sant.
Han leker med deg.
Jeg vil ikke la ham gjøre det.
For første gang vet jeg hvem jeg er.
Jeg vet at jeg har makten til å leve det livet jeg ønsker å leve.
Den drittsekken tok alt fra meg.
Han tok mammaen min, han tok barndommen min,
friheten min.
Jævelen tok til og med frykten min!
Faen deg, Hugo Gonzalez!
Faen deg, din drittsekk!
Kom an, Molina. Kollegaene dine vil treffe deg.
Jeg er sikker på at det vil være bra for deg å se andre.
Du må være lei av å være med oss ??hele tiden.
-Og meg, mamma. -Ja.
Hei.
Molina, jeg er glad du bestemte deg for å komme.
-Er alle inne? -Nei.
De måtte på en utrykning, men...
Vel... la oss gå inn. Kom an, la oss snakke.
Bravo! Bravo!
Min bror!
Du rocker!
Hei, bror!
VELKOMMEN, MOLINA
Molina! Molina! Molina!
Alejandro Molina, ikke bare viste du deg som et forbilde for denne institusjonen,
men viktigst av alt,
en rettferdig og modig mann,
elsket av alle kollegene dine.
Her er fortjenestemedaljen,
fordi du virkelig har fortjent den.
Bravo!
Siden en brannkonstabel aldri slutter å være det,
har brannmesterens kontor og jeg opprettet en administrativ stilling
spesielt for deg.
Hva gjør pappa her?
Så du kan fortsette å jobbe på denne stasjonen du elsker så høyt.
Beklager, beklager avbruddet, men jeg tror
det er riktig å anerkjenne heltene som...
fikk ham ut av sykehuset.
-Du var så redd den dagen! -Hvor er medaljene våre?
I løpet av de neste dagene setter vi opp et kontor
så du kan jobbe komfortabelt.
Jeg setter pris på det, sjef, men...
Sannheten er...
Så, hvor er festen?
-Mamma. -Sønn.
-Hei. -Hei.
Beklager, jeg visste ikke at det var en seremoni.
Du er alltid velkommen, og jeg er glad for å se deg.
Jeg ville bare forsikre meg om at du hadde det bra
og at du ikke har mistet fotfestet igjen, skatt.
Ikke vær redd for det.
Jeg legger alt det bak meg
takket være en psykologisk terapi jeg gjør,
som jeg gjør...
med en person jeg vil du skal treffe.
Fátima. Dette er min mor, Elvira.
-Mamma, dette er Fátima, min... -Kjæresten hans. Hyggelig å treffe deg.
Hyggelig å treffe deg også.
Og hvem er denne lille engelen?
Denne kjekke lille fyren er Juliancito.
En fremtidig brannkonstabel
-og... -Å, Gud!
...sannsynligvis, den fremtidige kapteinen på denne brannstasjonen.
Han er min gudsønn... Min sønn.
Det betyr at du er hans gud... bestemor.
Hei.
Der.
Prinser...
Prinser? Konger, snarere.
-Ser jeg... ser jeg bra ut? -Du er kjempekjekk.
Du, enda mer.
Har dere alle papirene? Fødselsattestene...
Er legitimasjonen her?
-Alt er der. -Da skal jeg se til Erick.
Gutter...
Jeg elsker at dere skal gifte dere. Men kom an!
Dere har bare gitt meg en uke. Det er ingenting!
Hadde dere fortalt meg det før, kunne jeg ha ordnet noe mer stilig.
Nei, nei, mamma. Vi ville ikke ha stilig, ok?
Og jeg trenger at du er rolig. Sønnen din gifter seg ikke hver dag.
Jeg vet det. Vel, vi ses... i stuen, ok?
Ok.
Tror du foreldrene mine kommer?
Hvis vi gjorde denne intime seremonien
så de kunne være bekvemme, og de ikke gadd å komme,
mister denne sarte gutten besinnelsen og forteller dem hva han syns.
Men jeg er sikker på at de kommer.
-Ok? -Er du klar?
Fra første øyeblikk jeg så deg.
Fabio, Gerardo...
-Vi er samlet her i dag for å... -Beklager.
Jeg vil gjerne si noen ord og så fortsette med seremonien.
Vær så god.
Fabio var fem år gammel og plutselig, en dag,
kom han til rommet mitt, satte seg på sengen min...
med sine enorme olivengrønne øyne
og hans gigantiske sjiraff-lignende vipper,
og sa: "Mamma,
Jeg er ikke som de andre guttene."
"Hva?" "Ja, mamma.
Jeg er ikke som de andre guttene,
men jeg lover deg
at ingen skal gjøre narr av meg."
Og du gjorde det.
Og da jeg så at de gjorde narr av deg...
og jeg så deg gråte,
lovet jeg meg selv at jeg aldri skulle bidra til din tristhet.
Alle mødre er stolte av barna sine,
men stoltheten jeg føler for deg er større enn denne verden.
Takk for at du er til.
Jeg elsker deg.
Jeg elsker deg så høyt.
Vær lykkelig.
Hvis du er lykkelig, så blir vi det også.
Vis alle
at kjærlighet eksisterer.
Vent litt.
Vent på oss.
-Jeg er så glad dere kom! -Velkommen til familien.
Så jeg spør deg, Fabio,
ønsker du å gifte deg med Gerardo?
Ja.
Gerardo, ønsker du å gifte deg med Fabio?
Ja.
For dere og oss.
Og å elske, må det spre seg.
-Skål. -Skål.
-Og for den nye familien.
Skål.
Og hvordan overbeviste du moren din om å flytte inn hos deg?
Fordi behandlingen gjør underverker, jente.
Legen sa at jeg blir raskere frisk hvis jeg er i bedre humør.
Og hva er bedre enn å være sammen med personen som elsker deg?
Rosarios rom er ditt,
og teleskopet mitt er tilgjengelig
i tilfelle du er interessert i å ta en titt på stasjonen nå og da.
Så snart legen gir deg lov, kom og besøk meg i Paris, ok?
Jeg leide en leilighet på størrelse med et skap, men vi finner ut av det.
Selvfølgelig! Vi kommer.
-Skål. -Skål.
Skål.
-Hva vil du kalle babyen? -"Molina."
-Å. -Er ikke det etternavnet ditt?
Vel, fra nå av er det hans navn.
Fordi han vil ha etternavnene til sine to mødre.
Vi tenkte det var best sånn.
-Kult! -Ja, det høres veldig fint ut.
"Molinita."
Og hvorfor ler du så nervøst?
Vel, mamma har et nytt rom.
-Her? -Ja.
Vel, jeg ville foreslå noe om et par dager.
Huset jeg bor i...
er ganske stort, som du vet.
Og jeg føler meg veldig ensom, så jeg tenkte at kanskje...
dere begge ville bo hos meg.
Så... fort?
Vel, det haster ikke.
Dere kan tenke på det i fred og ro.
Dra allerede?
Ja, jeg må opp tidlig.
Jeg skal spare et stykke kake til deg.
Så...
Er du opptatt i morgen?
Fordi hvis du er ledig,
vil jeg gjerne treffe deg.
Vel, du treffer meg nå.
Ja, men...
Alene.
Ja. Ja, jeg er ledig.
Da henter jeg deg i morgen kveld, ok?
Oki-doki.
Vi sees i morgen, Glorita.
Vi sees i morgen, Ricardo.
Forsiktig, kjære.
-Er du ok? -Ja.
Forsiktig!
-Hvorfor passer du sånn på meg? -Fordi jeg elsker deg.
Jeg vil ikke at noe vondt skal skje deg.
Hei, ikke noe vondt skal skje oss.
Jeg tror vi har betalt vårt, har vi ikke?
Nå, det som betyr noe...
er at vi har dette huset.
Vi skal starte et liv sammen.
Jeg er sammen med den vakreste kvinnen i verden.
-Med den lille krøllen sin. -Jeg elsker deg.
-Vil du ha vann? -Ja.
Gjerne.
Hva er det?
Flyttet du denne boken?
Nei. Du lot den ligge der, kjære.
Nei, jeg la den ikke der. Jeg lot den ligge på bordet.
Vet du hva? Glem vannet.
Nei. Jeg leste den rett før jeg dro og la den på bordet.
-Hvorfor er den her? -Kjære, la oss legge oss, ok?
Kom an.
-Hva? Hva skjedde? -Jeg sverger, dessuten...
Jeg drakk ikke så mye.
Ok, vent litt.
Hugo, kom inn.
Et bilde?
Jeg synes dere skal sitte her.
Kom an, barn.
Se på ham.
-Poncho! Ta telefonen, faen! -Hei, dette er Poncho. Legg igjen...
Poncho! Olivia!
De kan ikke høre deg.
Hva gjør du her?
Kom deg ut herfra, din drittsekk.
Ricardo Urzúa.
Min gamle venn.
Hva? Hvorfor så lang i maska?
Er du ikke glad for å se meg?
Vil du ikke gi meg en klem
for gamle dagers skyld?
Ser du hva som er i hånden min?
Denne lighteren?
Kan du forestille deg hva den kan gjøre?
Lukt det som er på veggene,
på møblene.
Bensin.
Hvis du tar ett skritt, skal jeg lyse opp alt,
og vi skal dø her.
Hvor er Poncho og Olivia?
Sover.
Og det fortsetter de med, takket være kloroformen.
Ser du? Jeg har litt medmenneskelighet for min datter og svigersønn.
De skal ikke lide når de drar, som de før dem.
Hva så?
Vil du ikke gi en klem til din gamle venn Hugo?
Du er ikke Hugo lenger.
Du er en syk jævel.
Du er så melodramatisk.
Det er på grunn av det som skjedde med Flor, ikke sant?
Du fortjente ikke den vakre kvinnen eller de barna.
Det perfekte livet. Aksepter det.
I dette livet vinner alltid den sterkeste.
Og du, Ricardo,
var alltid den svakeste.
Det er derfor du endte opp uten kone, uten hus, ingen barn...
og i fengsel.
Jeg hadde det ganske bra.
Det slutter i dag.
Alle identitetene dine tar slutt i kveld.
Hugo González.
Noé Serrano.
Diccarey.
Reynosaslakteren.
Jeg tenker at du løste den gåten også, hva?
Hei, hei, hei.
Et lite skritt...
og vi dør alle sammen.
Alle trodde jeg var Reynosaslakteren.
De skal endelig få vite sannheten.
Du er smart, Ricardo,
men veldig naiv.
En morsom kombinasjon, hva?
Vet du hvor mange ganger jeg knullet kjærestene dine,
mens du lekte brannkonstabel?
Du skal få svi for det du gjorde mot Flor.
Hvordan?
Om jeg må dø så du må betale, aksepterer jeg prisen.
-Vi dør sammen. -God idé.
Det er sant!
Olivia og Poncho vil dø også.
Hva? Ville du ofret dem?
Denne kampen er med meg, drittsekk.
Ikke med dem.
Du brukte dem. Spesielt Olivia.
Det som skjer med dem...
avhenger ikke av meg.
Gjett hvem det avhenger av.
Poncho, Olivia, våkn opp!
Poncho, Olivia.
Olivia, våkn opp.
Olivia!
La dem være!
Dette er mellom deg og meg.
Olivia, skatt.
Sånn en opprørsk jente.
Du skulle ikke våkne nå.
Hva er det, skatt?
Vil du at jeg skal slippe deg fri?
Hvor tror du at du skal?
Hva er det, herr brannkonstabel?
Føler du deg ikke mer bekvem omgitt av ild?
Hør her.
Hvorfor går vi ikke ut
og fullfører det vi startet?
La oss gå.
Kjære venn,
det er synd vi hadde et så kort møte.
Du må dø.
Vet du hva? Nei.
Bare en av oss bevæpnet...
Det er ikke rettferdig.
Gå!
Vi må være jevne.
Det lærer de deg på politiskolen.
Ok, din drittsekk.
La oss se hvem som vinner.
Brannkonstabelen eller politimannen.
Poncho, våkn opp! Poncho!
Elskede, våkn opp! Poncho!
Åpne øynene, Poncho. Våkn opp.
Ricardo er med Noé.
Prøv å komme deg løs.
Dette er for det du gjorde mot Flor!
Dette er for 25 år i fengsel!
Dette er for det du gjorde mot Olivia.
Dette, drittsekk, er for det du gjorde mot sønnen min, Daniel!
Ricardo! Ricardo!
Poncho! Jeg må få ham løs!
Din tid er inne, drittsekk!
Karene er her! Jeg går og henter en slange!
Olivia!
La ham være der! La oss gå!
-Jeg går ikke uten deg. -Kom deg ut herfra, Poncho!
Kom an, folkens! Skynd dere!
Gi meg en jakke, en jakke!
Kom an, folkens, slangen!
Kom an! Jeg drar ikke! Forsiktig!
Bø.
Trykk!
Hva er det, Olivia?
Hvorfor skjelver du, vennen min?
Det er pappa.
Ikke vær redd.
Så lenge du er med meg,
skal ikke noe vondt vil skje deg.
Vær så snill, la henne gå.
Hold kjeft, drittsekk!
Se hvem som er her.
Din elskede Poncho.
Din helt.
Vil du gå med ham?
Gå!
-Poncho gå. Gå, gå bort, gå. -Nei.
-Vel, vel, vel.
Ponchito.
Vi står endelig ansikt til ansikt, du og jeg.
La han være i fred! La ham gå. Dette handler om meg! Drep meg i stedet!
-Skyt meg, drittsekk, skyt meg. -Olivia.
Som du ønsker.
Pass opp!
Ser du?
Jeg var en god far for deg.
Du ødela livet mitt!
Vil du bli for å dø med meg,
eller flykte med min fiende?
Jeg hater deg.
Du var alltid en forræder.
Olivia, la oss gå, vær så snill. Jeg vil ikke miste deg også!
Nei! Jeg vil se deg dø.
Vi sees i helvete.
Kom! Kom nå!
Nå!
Bytt!
-Ok, klar. -Takk.
Takk.
Hva var det siste han gjorde før han døde?
Han sa vi ville ses i helvete.
Han fortjente det.
Du vant, pappa.
Jeg bare gjorde det jeg måtte gjøre.
Du ble endelig kvitt Reynosaslakteren.
Det gjorde jeg denne gangen.
Å være brannkonstabel er ikke bare en ære.
Det er også et stort ansvar.
Ingen står over noen andre.
Det nytter ikke å ha styrken, motet og viljen,
om vi ikke kan jobbe som et lag.
For første gang har vi flere kvinnelige kandidater.
Verden har forandret seg,
og ingenting gjør oss lykkeligere.
Ikke sant, Linares?
Ja, kaptein.
For noen av oss var det vanskeligere å forstå det.
Men det er sant.
Så velkommen,
både menn og kvinner.
Det blir en glede å dele stasjonen med dere alle.
Og nå, det som brakte oss hit.
La treningen begynne.
Jeg elsker deg!
Jeg elsker deg.
Tekst: Per Olav Wiborg-Maurstad