Jävlar, Olivia.
Vad fan ska vi göra med dig?
Du kommer lära dig när du måste hålla käften.
Medan pappa är med dig,
kommer du inte behöva någon annan.
Vi ser till och med ut att ha samma blod.
-Ska du bara sitta här och gråta? -Ja.
Smarta flickor gråter inte.
Ingen kommer någonsin älska oss.
Du är precis som din mor.
Hon visste inte heller när hon skulle vara tyst.
Hugo dödade henne.
Jag hade dödat dig också, om jag hade velat.
Du är precis som jag, och du är också min medbrottsling.
Om jag går under så följer du med mig.
Är det vad du vill?
Dottern som förrådde sin far?
Att se mig död
på grund av dig?
Bara så där kom du in i mitt liv,
och nu måste du lämna det.
Det är över.
Min tid är kommen.
Olivia, älskling.
EN NETFLIX-SERIE
Var inte rädd.
Det är pappa.
Följ med mig.
Jag kan kanske ge dig en sista chans,
så du ej förblir...
...död här.
Som din mor.
Olivia!
Poncho!
Älskling.
-Vad är det? -Han är här.
Han är här.
Gå in i huset.
Vi vill vara tillsammans.
Ni kan bo ihop, men utan att gifta er.
Men vi har redan bestämt oss, pappa.
Jag tycker att det är dags att du förstår att vi har rätt till att vara lyckliga.
När din bror berättade vad du skulle göra,
visste jag inte alls.
Gerardo, jag önskar dig det bästa.
Men be mig inte att vara glad eller gratulera dig, för jag kan inte.
Jag ber dig bara att acceptera mig för den jag är.
Jag tycker dock
att det hade varit en bra present från er till honom, om ni gick på bröllopet.
Ni har tid att tänka över det.
Vi planerar en väldigt cool och vacker fest.
Om ett par månader.
Det är för mycket för mig. Jag kan inte.
-Förlåt. -Försök att förstå oss.
Vi försöker verkligen.
Världen förändras framför oss.
Och att vara på en fest med så många människor...
Jag vet inte om vi kan det.
Vi har försökt förstå dig.
Jag ber dig, att bara för en stund,
göra samma sak för oss.
Ursäkta oss.
Du, gick jag för långt?
Nej. Jag tror att du sa allt som jag inte vågade.
Jag vill ha med dem på bröllopet.
Så låt oss göra allt vi kan för att ha dem där.
Skit i den stora festen, som är full med folk.
Vi kan ha en mer intim ceremoni. Men låt oss gifta oss nu.
-Men du vill ha ditt Hollywood-bröllop. -Nej, Gerardo.
Jag vill spendera mitt liv med dig.
Jag skiter i resten.
Tack. På riktigt.
-Tack. -Såja.
Jag tror dig, Olivia.
Noé är kapabel till allt.
Till och med att fejka sin egen död. Det har han redan gjort.
Vad gör vi nu, ringer polisen?
Jag tror inte att det blir bra.
De skyddar säkert honom.
Jag kommer aldrig få vila när jag vet att han är kvar där ute.
-Älskling, din far vill bara... -Han är inte min far!
-Han är inte min far. -Förlåt. Du har rätt.
Noé vill bara att vi ska leva i rädsla.
Det är sant.
Han leker med ditt huvud.
Jag låter honom inte göra det.
Jag vet vem jag är nu.
Jag vet att jag har kraft att leva livet jag vill leva.
Den jäveln tog allt ifrån mig.
Han tog min mor, han tog min barndom,
min frihet.
Den jäveln tog till och med min rädsla.
Fan ta dig, Hugo Gonzalez!
Fan ta dig, din jävel!
Kom, Molina. Dina kollegor vill träffa dig.
Det kommer vara bra för dig att träffa folk.
Du måste vara trött på att vara med oss.
-Jag också, mamma. -Ja.
Hej.
Molina, vad trevligt att du ville komma.
-Är alla där inne? -Nej.
De behövde närvara vid en nödsituation, men...
Men låt oss gå in. Kom, vi måste prata, varsågod.
Bravo! Bravo!
Min bror!
Du äger!
Tja, bror!
VÄLKOMMEN, MOLINA
Molina! Molina! Molina!
Alejandro Molina, du bevisade inte bara att du är en förebild för institutionen,
men ännu viktigare,
att du är en rättfärdig och modig man,
älskad av alla dina kollegor.
Här är förtjänstmedaljen,
för du har verkligen förtjänat den.
Bravo!
En brandman slutar aldrig att vara brandman,
och därför har brandchefen och jag skapat en position
speciellt för dig.
Vad gör pappa här?
Så att du kan fortsätta jobba på den här stationen som du älskar.
Förlåt, förlåt för att jag avbryter,
men vi borde uppmärksamma hjältarna som
fick ut honom ur sjukhuset.
-Var ni rädda den dagen? -Var är våra medaljer?
Inom de närmaste dagarna, kommer vi sätta upp ett kontor
så att du kan jobba bekvämt.
Jag uppskattar det, men...
Sanningen är att...
Så, var är festen?
-Mamma. -Min son.
-Hej. -Hej.
Förlåt, jag visste inte att det var en ceremoni.
Du är alltid välkommen här.
Jag ville bara se till att du var okej
och att du inte har skurit dina ben igen, älskling.
Oroa dig inte.
Jag har lämnat allt det där bakom mig
tack vare den psykologiska behandlingen
som jag går i
med en person som jag vill att du ska träffa.
Fátima, det här är min mamma, Elvira.
-Mamma, det här är Fátima, min... -Hans flickvän. Trevligt att träffa dig.
Trevligt att träffa dig med.
Och vem är den här lilla ängeln?
Den här stiliga lilla killen är Juliancito.
-En framtida brandman och... -Åh, Gud!
...troligen den framtida chefen för stationen.
Han är min gudson. Min son.
Det betyder att du är hans gud... farmor.
Hallå.
Där.
Prinsar...
Prinsar? Kungar passar bättre.
-Ser jag... ser jag okej ut? -Du är jättestilig.
Du är ännu stiligare.
Har ni alla papper? Födelsebevisen?
Är våra leg här?
-Allting är där. -Då går jag och kollar vad Erick gör.
Killar,
jag älskar att ni gifter er. Men kom igen!
Ni har bara gett mig en vecka. Det är ingenting!
Hade ni berättat tidigare, så hade jag fixat nåt finare.
Nej, mamma. Vi ville inte ha stiligt.
Och jag vill att du är lugn. Din son gifter sig inte varje dag.
Jag vet. Nå, vi ses i vardagsrummet, okej?
Okej.
Tror du mina föräldrar kommer?
Om vi hade den här enklare ceremonin
för att de skulle vara bekväma, och att de sen inte kom,
så hade den här rara killen sagt några sanna ord.
Men jag är säker på att de kommer.
-Okej? -Är du redo?
Sedan den första gången jag såg dig.
Fabio, Gerardo,
-vi har samlats här idag för att... -Förlåt.
Jag vill säga några ord och sen kan vi fortsätta ceremonin.
Varsågod.
Fabio var fem år gammal när han en dag, plötsligt,
kom in i mitt rum, satte sig på min säng
med sina stora, olivgröna ögon
och sina stora giraff-ögonfransar,
och sa: "Mamma,
jag är inte som andra pojkar."
"Va?" "Ja, mamma.
Jag är inte som andra pojkar,
men jag lovar dig
att ingen kommer reta mig."
Men så blev det inte.
Och när jag såg att de retades,
och jag såg dig gråta,
så lovade jag mig själv att jag aldrig skulle bidra till din sorg.
Alla mammor är stolta över sina barn,
men stoltheten jag känner för dig är större än vår värld.
Tack för att du existerar.
Jag älskar dig.
Jag älskar dig så mycket.
Var glada.
Om ni är glada, så blir vi det.
Visa alla
att kärlek faktiskt existerar.
En sekund.
Vänta på oss.
-Jag är så glad att ni kom! -Välkommen till familjen.
Så jag frågar dig, Fabio,
vill du ingå äktenskap med Gerardo?
Ja.
Gerardo, vill du ingå äktenskap med Fabio?
Ja.
Skål för er och oss.
Och för kärleken, låt den blomstra.
-Skål. -Skål.
-Skål. -Och skål för den nya familjen.
Skål.
Hur övertalade du din mor att flytta in med er?
För att behandlingen gör underverk, tjejen.
Doktorn sa att jag snabbt kommer bli bättre om jag är på bra humör.
Och vad är bättre än att vara bredvid den som älskar dig?
Rosarios rum är ditt, och mitt teleskop är tillgängligt
om du är intresserad av att kolla på stationen ibland.
Så snart doktorn godkänner måste du komma och hälsa på mig i Paris, okej?
Jag har hyrt en lägenhet som är stor som en byrå, men det löser sig.
Så klart! Vi kommer.
-Skål. -Skål.
Skål.
-Vad ska barnet heta? -Molina.
-Åh? -Är inte det ditt efternamn?
Ja, men från och med nu är det hans namn.
För han kommer ha sina två mödrars efternamn.
Vi tyckte det var bättre så.
-Coolt! -Ja, det låter väldigt fint.
"Molinita."
Och varför skrattar du så nervöst?
Nå, min mamma har ett nytt rum.
-Här? -Ja.
Nå, jag ville föreslå något om ett par dagar.
Huset jag bor i
är ganska stort, som du vet.
Och jag känner mig ensam, så jag tänkte att kanske
ni båda skulle vilja komma och bo med mig.
Så... snabbt?
Nej, det är ingen brådska.
Ni kan tänka över det. Ingen press.
Går du redan?
Ja, jag behöver vakna tidigt.
Jag sparar dig en bit tårta.
Så...
Är du upptagen imorgon?
För om du är ledig, så hade jag velat träffas.
Du träffar mig nu.
Ja, men
privat.
Ja. Ja, jag är ledig.
-Jag hämtar dig imorgon kväll, okej? -Okej då.
Vi ses imorgon, Glorita.
Ses imorgon, Ricardo.
Försiktigt, älskling!
-Är du okej? -Ja.
Försiktigt!
-Varför bryr du dig så mycket om mig? -För att jag älskar dig.
-Och jag vill inte att nåt ska hända dig. -Inget dåligt kommer att hända oss.
Jag tror att vi har betalat vår skuld.
Det som betyder något är att vi har det här huset.
Vi ska starta ett liv tillsammans.
Jag är med den vackraste kvinnan.
-Med hennes lilla lock. -Jag älskar dig.
-Vill du ha vatten? -Ja.
Tack.
Vad är det?
Flyttade du den här boken?
Nej. Du lämnade den där, älskling.
Nej, jag la den inte där. Jag lämnade den på bordet.
Vet du vad? Glöm vattnet.
Nej. Jag läste innan vi gick och sedan lade jag den på bordet.
Varför är den här?
Raring, vi går och sover.
Kom nu.
-Va? Vad hände? -Jag svär...
Jag drack knappt.
Okej, vänta en minut.
Hugo, kom in.
En bild?
Du kan sitta här.
Kom igen, barn.
Kolla på honom.
-Poncho! Svara, för fan! -Hej. Det här är Poncho, lämna ett...
Poncho! Olivia!
De kan inte höra dig.
Vad gör du här? Dra härifrån, din jävel!
Ricardo Urzúa.
Min gamla vän.
Va? Varför så moloken? Är du inte glad att se mig?
Vill du inte ge mig en kram för gamla tiders skull?
Ser du vad som finns i min hand?
Den här tändaren?
Kan du tänka dig vad den kan göra?
Dofta vad som är på väggarna, och på möblerna.
Bensin.
Tar du ett steg, så bränner jag upp allt,
och så dör vi här.
Var är Poncho och Olivia?
De sover.
Kloroformen kommer att hålla dem sovande.
Ser du? Jag har lite mänsklighet kvar för min dotter och svärson.
De kommer inte plågas som de andra.
Så, vad nu?
Ska du inte krama din gamla vän Hugo?
Du är inte Hugo längre.
Du är en sjuk jävel.
Du är så melodramatisk.
Det är på grund av det som hände med Flor, va?
Du förtjänade inte den vackra kvinnan eller de barnen.
Det perfekta livet. Acceptera det.
Här i livet vinner den starkaste.
Och du, Ricardo,
var alltid den svagaste.
Det var därför du hamnade här utan fru, utan hus, utan barn
och i fängelse.
-Jag hade det ganska bra. -Det slutar idag.
Alla dina identiteter kommer att upphöra nu.
Hugo González.
Noé Serrano.
Diccarey.
Reynosaslaktaren.
Jag tänker mig att du har löst den gåtan också, eller hur?
Vänta, vänta, vänta.
Ett litet steg, och så dör vi alla.
Alla trodde att jag var Reynosaslaktaren.
De ska få höra sanningen.
Du är smart, Ricardo,
men väldigt naiv.
Vilken rolig kombination, eller hur?
Vet du hur många gånger jag låg med dina flickvänner,
medan du lekte brandman?
-Du ska få betala för det med Flor. -Hur?
Om jag behöver dö för att du ska betala, så funkar det.
-Vi dör tillsammans. -Bra idé.
Ja!
Olivia och Poncho ska också dö.
Va? Ska du offra dem?
Det är mig du vill åt, din jävel! Inte dem.
Du använde dem. Speciellt Olivia.
Vad som händer med dem hänger inte på mig.
Gissa vem det hänger på?
Poncho, Olivia, vakna!
Poncho, Olivia!
Olivia, vakna!
Olivia!
Lämna dem!
Det här är mellan dig och mig.
Olivia, raring.
En så rebellisk tjej.
Du skulle inte vakna nu.
Vad är det, raring?
-Ska jag släppa dig? -Vart tror du att du är på väg?
Vad är det, herr brandman? Känner du dig inte bekväm, omringad av eld?
Lyssna nu.
Varför går vi inte ut och avslutar det vi startade?
Kom nu.
Kära vän, så synd att det blev ett sådant kort möte.
Du kommer att behöva dö.
Vet du vad? En av oss är beväpnad.
Det är inte rättvist. Gå!
Vi måste vara lika.
Det lär de en på polisakademin.
Okej då, din jävel. Vi ser vem som vinner.
Brandmannen eller polisen.
Poncho, vakna! Poncho!
Älskling, vakna! Poncho!
Öppna dina ögon, Poncho. Vakna.
Ricardo är med Noé.
Försök att ta dig loss.
Det här är för vad du gjorde mot Flor!
Det här är för 25 år i fängelset!
Det här är för vad du gjorde mot Olivia.
Det här, din jävel, är för vad du gjorde mot min son, Daniel!
Ricardo! Ricardo!
Poncho! Jag behöver frigöra honom!
Din tid har kommit, din jävel!
Killarna är här! Jag hämtar dem!
Olivia!
Lämna honom där! Kom nu!
-Jag går inte utan dig. -Dra härifrån, Poncho!
Kom nu, allihop! Skynda!
Ge mig en jacka, en jacka!
Kom igen nu!
Kom igen! Se upp!
Bu!
Tryck!
Vad är det, Olivia? Varför skakar du, älskling?
Det är pappa.
Var inte rädd.
Så länge du är med mig, kommer inget hända dig.
-Snälla, låt henne gå. -Håll käften, idiot!
Kolla vem som är här. Din älskade Poncho.
Din hjälte.
Vill du gå med honom? Gå!
Poncho, gå. Gå härifrån!
-Nej. -Oj, oj, Ponchito.
Vi står till slut ansikte mot ansikte, du och jag.
Lämna honom ifred! Låt honom gå! Det här handlar om mig!
-Skjut mig, din jävel, skjut mig! -Olivia!
Som du vill.
Akta dig!
Ser du? Jag var en bra far till dig.
Du förstörde mitt liv!
Ska du stanna och dö med mig, eller fly med min fiende?
Jag hatar dig.
Du var alltid en förrädare.
Olivia, kom nu, snälla! Jag vill inte förlora dig med.
Nej! Jag vill se dig dö.
Vi ses i helvetet.
Kom! Kom nu!
Nu!
Byt!
-Okej, redo. -Tack.
Tack.
Vad gjorde han innan han dog?
Han sa att vi skulle ses i helvetet.
Han förtjänade det.
Du vann, pappa.
Jag gjorde vad jag behövde göra.
Du fick Reynosaslaktaren till sist.
Ja, den här gången.
Att få vara brandman är en ära. Men det är också ett stort ansvar.
Ingen står över någon annan.
Det spelar ingen roll om vi har styrkan, modet och viljan,
om vi inte kan vara ett lag.
För första gången har vi fler kvinnliga kandidater.
Världen har förändrats, och ingenting hade gjort oss gladare.
Eller hur, Linares?
Ja, chefen.
För vissa av oss var det svårare att förstå det.
Men det är sant.
Så, välkomna, både män och kvinnor.
Det ska bli ett nöje att dela stationen med er.
Och nu sätter vi igång. Låt träningen börja.
Jag älskar dig!
Jag älskar dig.
Undertexter: Elsa Lagerholm