KRIMINALTEKNIKERE
DRA TIL HELVETE
Han må ha lagt den der. Hvem ellers?
Tror du Rusty la den der?
Hvem andre er desperat nok?
Går det bra med deg, Tommy?
Nei.
Hun får hetta. Jeg tar henne med opp.
Hei, hva skjer?
Hva?
Har den vært på laben?
Null DNA eller fingeravtrykk. Den har blitt vasket.
Hvordan vet vi at det er Carolyns ildrake?
Vi vet ikke det. Du vet kanskje det.
- Faen ta deg. - Så har vi dette.
Det beviser ingenting.
Det viser at noen prøver å skremme eller inkriminere meg.
Noens forakt for meg. Det beviser noens desperasjon.
Vil du ta det med?
Hvordan kan jeg det? Vi vet ikke hvem som har hatt den, den frikjenner ikke.
Den kan bare autentiseres som "en ildrake", ikke "ildraken".
Kan renholderen identifisere den?
Hun kunne bare bekrefte at den ser lik ut og er fra samme sett.
Og hele boligen har blitt undersøkt?
Ja. Null DNA eller fingeravtrykk. Grundig gjort.
Innbrudd?
Nei, jeg lar sidedøren stå åpen. Jeg har katt.
Hvis jeg jobber sent, sjekker naboen hvordan det går med henne.
Har du katt?
- Ja. - Greit. La meg tenke meg om.
Jeg kan igjen gjerne erklære rettssaken ugyldig.
Noen meninger?
Aktoratet kan godt fortsette. Vi syns bare juryen burde bli informert.
Vi kan si at det ikke skal bli sett på som bevis.
Hva med Caldwell?
Hvorfor skulle Caldwell ønske å gi Tommy skylden?
- Han ble sint... - For å flytte fokus vekk fra deg?
Jeg trenger et øyeblikk med klienten min. Takk.
- Takk. - Det var et dumt spørsmål.
Jeg spør bare om dere har avhørt ham.
Rusty, ro deg ned. Rusty...
- Det er bare... - Ro deg ned.
Vi vil ikke at det skal tas med. Ikke engang at det skal nevnes.
- Med eller uten instrukser. - Det kan få dem til å tvile.
Hvorfor skulle Tommy dele dette hvis han ikke var ærlig?
Det er ikke som om det hjelper saken hans at han er i besittelse av ildraken.
Med lappen "dra til helvete" føles det som om den ble plantet der.
Når sa du sist som aktor: "Hei, jeg fant drapsvåpenet på kjøkkenet mitt"?
Enig. Dette hjelper ikke. Og hvis vi vil beholde Liam Reynolds som et alternativ,
- endrer dette narrativet. - Ok, så nå vil du beholde Liam Reynolds?
- Han har ikke motiv til dette. - Vi burde avhøre Caldwell.
- Hvorfor skulle han angripe Molto? - Hvem vet? Hvem bryr seg?
Det handler ikke om sannheten, men om å etablere rimelig tvil.
Hør på meg.
Hvis juryen tror at den ble plantet, noe de sannsynligvis vil tro,
kommer de ikke til å tenke at det var Caldwell, men deg.
Så de har ikke tenkt å nevne det?
Det kan ikke brukes som bevis, og det er kanskje like greit.
Kan se ille ut for meg, siden jeg har motiv.
Hva om det blir lekket til pressen?
Hvis det er fordelaktig for aktoratet, hvorfor skulle ikke Tommy lekke det?
Da blir nok rettssaken erklært ugyldig, og han tror at han vinner.
Og de vet ikke engang om det er den ildraken?
Det er det.
Det er et hakk i håndtaket. Jeg gjenkjente den.
- Fortalte du dem det? - Nei.
Jeg har brukt den en gang. Takk og pris at fingeravtrykkene mine ikke var på den.
- Hei. - Hei.
Hva er galt?
- Kan du ta med dette ut? Kommer snart. - Ja.
Hvis en person spiste 20 minutter før de døde,
ville mesteparten av maten vært i magen.
Noe kan være i tolvfingertarmen, som leder til den nedre delen av tarmen.
Var det noe mat i magen til Carolyn Polhemus
- da hun døde? - Det var det ikke.
Hvor lang tid tar det før magen tømmes?
Flytende og halvflytende stoffer forlater magen ganske fort.
Det tar under to timer. Proteiner og fett tar rundt to og en halv time.
Ris og bønner rundt tre.
Kvitteringen med tidsstempel 20.27
viser at kung pao-kylling og rangoon med krabbe
ble levert til Ms. Polhemus' adresse klokka 20.55.
- Ja. - Og på dødstidspunktet
- var magen hennes helt tom? - Det var den.
Men dr. Kumagai mente at hun døde rundt klokka 22.
Han tar feil. Dødstidspunktet var mellom klokka ett og tre om natten.
Hvordan kunne han bomme så grovt?
Aner ikke. Det må ha skjedd minst fire timer etter at hun spiste.
Hva om hun aldri spiste rangoonen?
Hun bestilte den. Den kom.
Kan du utelukke at en annen kom omtrent samtidig og drepte henne før hun spiste?
Hun hadde en halvfull beholder med kinamat...
- Fant du kinamat i tolvfingertarmen? - Det var noe mat i tolvfingertarmen.
- Kunne det være lunsjen hennes? - Alt er mulig.
Kan du på medisinsk grunnlag garantere at offeret spiste kinamat?
Nei.
Takk.
Bare så det er klart,
du jobber nå utelukkende som ekspertvitne for forsvarere?
Du blir gitt en rapport, du gir din mening,
og så bestemmer forsvaret seg for om de vil benytte deg.
Hvis meningen din ikke hjelper forsvaret,
- blir du ikke leid inn? - Jeg er proff.
Et proft vitne for forsvarerne som bare får betalt hvis meningen din støtter dem,
og meningen din i dag handler om dødstidspunktet ut ifra innholdet i magen,
og du går ut ifra at offeret spiste kinamat klokka 22.
Men du kan ikke garantere eller si at det er sannsynlig at hun gjorde det.
Stemmer det? Takk.
La oss gå ut ifra at vi lyktes med å få juryen til å tro, eller vurdere,
at Carolyn ble drept ved midnatt eller senere.
Vi må fastslå at du var hjemme på det tidspunktet. Kan vi det?
Jeg kan gjøre det. Jeg kan gå god for ham.
- Vi kan ikke be henne om å vitne. - Hvorfor ikke?
Fordi du er partisk, og fordi du gir dem en enkel mulighet
til å stille mannen din i et negativt lys.
"Stemmer det ikke, Mrs. Sabich, at du ikke visste at han lå med offeret?"
"Stemmer det ikke at han sa at affæren var over, men så begynte han den igjen?"
"Stemmer det ikke at han ikke delte
at han var der den kvelden hun ble drept? At han gjorde henne gravid?"
"Hadde dere et åpent forhold, Mrs. Sabich?"
"Vet han alt om deg?"
"Vi har alle hemmeligheter. Vet han om Clifton, den vennlige bartenderen?"
Hva faen?
Har du fulgt etter meg?
Nå og da leier vi inn privatetterforskere i den teori at sannheten kan hjelpe oss.
Noen ganger stemmer det.
Vi avslutter bevisføringen. Vi har rimelig tvil. Hvorfor risikere det?
- Jeg tror jeg er enig. - Og jeg tar sluttinnlegget.
Å, nei.
Nei. Det er jeg sterkt imot.
- Det er mitt liv. Jeg gjør det. - Rusty,
du har ingen troverdighet hos juryen.
Hvorfor skulle de tro på noe du sier nå?
Hvis du hadde gått ut for å mate grisene i Maine, der jeg er fra,
måtte du ha fått en annen til å rope på dem.
Jeg tar sluttinnlegget. La meg si dette. Tvil fra en jury funker for meg.
Men tvil fra advokatene mine funker ikke. Fra bestevennen min funker heller ikke.
Du burde trekke deg.
Det er ikke mulig.
Klart det er mulig. Hvis han nekter å følge rådene dine...
Dommer Lyttle lar meg ikke gjøre det. Det vil fremstå som skadelig.
Han er ikke frisk.
Frisk eller ikke, uskyldig eller ikke, kommer han til å være klar.
Skatt, denne rettssaken har nesten drept deg én gang alt.
Jeg skal pensjonere meg etter dette.
Jeg skal gå turer, slå plenen, drikke iste med deg.
Jeg skal gjøre som Thornton Wilder og omfavne det hverdagslige...
...men vi er langt unna det akkurat nå.
Ingen fysiske eller kriminaltekniske bevis, og ingen vitneutsagn.
Nico Della Guardia... Vi har også Liam Reynolds...
Caldwell, andre som ikke ble etterforsket...
...ute etter meg fra første stund.
...offeret. Vel, det gjorde jeg også.
Det er akkurat...
Aldri i mine 15 år som statsadvokat for denne flotte byen ville jeg noensinne...
...ugyldig. Han sa han hadde følelser for offeret. Jeg også. Jeg elsket henne.
Jeg savner henne veldig. Jeg ønsker å vite hvem som gjorde dette,
slik mange ønsker. Og jeg skjønner...
Hei.
Jeg bare øver på sluttinnlegget.
Det ser jeg.
Trenger du hjelp?
Jeg har tatt astronomi, så jeg vet om noe kommer fra en annen planet.
Et tu, datter?
Han var litt gal mot slutten, vet du.
- Å bli knivstukket av alle vennene sine... - Kan gå en mann på nervene.
Pappa, seriøst?
Sluttinnlegget?
Sa moren din at du skulle gå inn hit?
Jeg er min beste sjanse, Jay.
Jeg har gjort dette før.
Jeg greier dette.
Ok.
Bare det vesentlige. Ikke snakk om at Tommy er morderen,
eller Liam Reynolds eller eksmannen.
Hører du meg?
Rusty?
Ja, jeg hører deg.
Greit.
Vi skal høre fra forsvaret.
Navnet mitt, som dere vet alt, er Rusty Sabich.
Jeg er den tiltalte.
Tiltalt for drap.
Smerten av å måtte si det i dette rommet...
...foran kona mi og barna mine...
Bevismaterialet viste at jeg sviktet familien min,
de jeg elsker høyest.
Jeg kan aldri ta tilbake pinen jeg påførte kona mi,
og jeg vil sannsynligvis aldri vinne tilbake respekten fra barna mine.
Men bevismaterialet viste ikke at jeg drepte Carolyn Polhemus,
for jeg drepte henne ikke.
Jeg hadde en affære med Carolyn som jeg holdt skjult.
Jeg gjorde henne gravid, og det fant jeg bare ut etter at hun døde.
Jeg var der den kvelden, og andre kvelder,
men det er det eneste bevismaterialet viser.
Det var ingen øyenvitner. Det var ikke noe blod
eller kriminalteknisk bevis på meg, på klærne, i bilen min, i hjemmet mitt.
Fingeravtrykkene mine er i leiligheten, for jeg var der den kvelden, og andre,
men det er det eneste bevismaterialet viser.
Tommy Molto sto her i begynnelsen av rettssaken
og fortalte dere at han hadde følelser for offeret.
Det hadde jeg også.
Jeg brydde meg veldig om henne.
Jeg elsket henne veldig høyt.
Og jeg savner henne veldig.
Jeg ønsker også å finne ut hvem som gjorde det.
Jeg ønsker å ta den som gjorde det.
I likhet med politiet og statsadvokaten, Tommy Molto.
I så stor grad at til tross for sin overbevisning,
tar han til takke med det nest beste, nemlig meg. Og jeg passer godt.
Omstendighetene peker mot meg. Jeg skal innrømme det.
Men ikke bare meg.
Det var andre folk som var fiksert på Carolyn.
Vi har Michael Caldwell, offerets sønn, som også var der den kvelden.
Som også var veldig, veldig sint på moren sin.
Og som hadde tilgang til Bunny Davis-mappen.
Klærne, kroppen og hjemmet hans ble aldri etterforsket.
Det ble ikke utstedt ransakingsordre for faren, Dalton Caldwell,
som også var sint på offeret, og som kunne hatt tilgang til Bunny Davis-mappen.
Er noe av det bevis på at Michael Caldwell eller Dalton Caldwell drepte Carolyn?
Selvfølgelig ikke, men det får deg til å undre.
Jeg står for retten. Jeg er partisk.
Men i løpet av mine 15 år som statsadvokat for denne flotte byen
ville jeg aldri tiltalt noen uten at bevisbyrden var helt garantert,
og det er det aktoratet har gjort her. De har tiltalt meg for en forbrytelse,
og de har ikke noe bevismateriale som beviser det.
Ingen fysiske bevis, ingen vitneutsagn, ingen kriminaltekniske bevis.
Det er intet drapsvåpen.
Det finnes andre mistenkte som ikke har blitt etterforsket.
Vi kan legge til Liam Reynolds, som vi vet at har truet offeret.
Og vi har ikke et dødstidspunkt. Så det er rikelig med rimelig tvil.
Så da er spørsmålet...
...hvorfor er vi i det hele tatt her?
I høyprofilerte saker er aktoratets byrde,
som er politikere, forresten, å tilfredsstille allmennheten.
De må holde noen ansvarlig. De må finne en som er ansvarlig.
Hvem som helst. Og her er jeg deres beste sjanse.
Jeg er Tommy Moltos beste sjanse. Han har ønsket å ta meg fra første stund.
Hans nag, hans forakt, har vært synlig for alle.
Han er på et oppdrag.
Denne saken handler ikke om Tommy Molto.
Den handler ikke om meg. Den handler ikke engang om Carolyn.
I hvert fall ikke utøvelsen av rettferdighet. Den handler om dere.
Dere har avlagt en ed. Dere har sverget
at for en domfellelse må dere finne bevis uten rimelig tvil.
Jeg godtar forakten deres.
Jeg fortjener forakten deres.
Som en ektemann.
Som en far.
Og som en mann.
Men jeg drepte ikke Carolyn Polhemus.
Derfor er det ingen bevis på at jeg gjorde det.
Jeg er ikke rettskaffen.
Men ironien er at jeg håper at dere er det.
Takk.
Den tiltalte snakket om sin kjærlighet for offeret,
men det som har kommet frem under rettssaken,
og som Mr. Sabich har innrømt, var at det ikke bare var kjærlighet.
Det var en besettelse.
Han sa at han ønsket å ta personen som gjorde dette.
Som assisterende statsadvokat hadde han en unik mulighet til det.
Han ledet etterforskningen.
De første 48 timene etter et drap er avgjørende for å løse saken.
Og hva gjorde han i den perioden? Han nektet å dele informasjon, obstruerte,
ba etterforskeren om kun å dele bevismateriale med ham.
Spesifikt ikke med meg.
Og han delte ikke at han hadde et seksuelt forhold med offeret,
at han var midt i et voldsomt brudd,
at han var i huset hennes den kvelden hun ble drept.
Han satt på alt det. Det er ikke atferden til en uskyldig mann.
I hvert fall ikke en som har ansvaret for å fange morderen hennes. Han løy.
Fortidde. Og prøvde å bestikke og utpresse andre til å avgi falsk tilståelse.
Han angrep rettsmedisineren vår, og han banket opp et mulig vitne.
Det stemmer ikke overens med uskyldig, og heller ikke med ikke-voldelig,
som den tiltalte hevdet at han er.
Hans egen gode venn Eugenia Milk sa at han ikke var seg selv
i dagene før drapet. At han fortapte seg i Carolyn.
Han sendte 30 meldinger den dagen hun ble drept.
Blant annet denne: "Hvem faen tror du at du er?"
Han var der, han ble sett der, DNA-et og fingeravtrykkene hans var der.
Så sier han med et seriøst ansiktsuttrykk, med sitt sjarmerende ansikt...
Han sier til dere: "Det finnes ingen håndfaste bevis."
Virkelig?
Vel, den tiltalte er en veldig, veldig dyktig løgner.
Og en morder. Se hva som ble gjort mot henne.
Den dagen han dro dit og sendte meldinger, den dagen hun avviste ham,
og den kvelden han var den siste som ble sett med henne,
se hva som ble gjort. Og han kommer opp hit og sier:
"Det kan ha vært Liam Reynolds eller eksmannen hennes."
Jeg tror han antydet at det kunne ha vært meg.
Det kunne ha vært meg. Ok.
Det er helt typisk desperasjon. Det er normalt.
Det som ikke er normalt, er at han sikter til eller anklager sønnen hennes
i alt dette.
Det er diabolsk.
Det er sosiopatisk.
Den tiltalte, som assisterende statsadvokat,
hadde en mulighet til å fange personen som drepte Carolyn Polhemus.
Og hva gjorde han?
Han fortidde.
Han obstruerte.
Hvorfor?
Fordi han visste at morderen ikke var der ute et sted.
Morderen var akkurat her.
Vi har muligheten til å la rettferdigheten seire i dag, og det er opp til dere.
Greit?
Han tok opp... Hva kalte han det?
Forakten min!
Han tok opp forakten min, atferden min.
Greit. Han ber dere om å se på meg.
Se på meg. Se ordentlig nøye på meg.
Men så... må dere se ordentlig nøye på denne mannen.
Ventingen er den verste delen. Eller nest verste. Å tape er vel verre.
Vet jeg ikke noe om.
Akkurat. Du er for spesiell til å tape.
Det er det jeg går ut ifra.
Hvordan skal vi tolke ventetiden?
Jo lenger juryen drøfter saken, desto bedre for forsvaret.
Hei.
Vi kan like gjerne dra hjem. De kan drøfte en stund.
Dessuten er jeg bekymret for katten din.
- Syns du det er morsomt? - Det er en spøk, Tommy.
- Som å vente på at vannet skal koke. - Jeg vet det.
Vi kan ta en drink eller noe sånt.
Jeg tror det var reserveplanen hans. Hele tiden.
Ildraken?
Hvis han taper, har han noe han kan utnytte i den neste rettssaken.
Greit. Du tror at Rusty la igjen ildraken i huset ditt?
Gud. Hva faen så hun i ham?
Kan jeg stille et personlig spørsmål?
Hvor høyt elsket du henne?
Seriøst.
Folkens, kjennelsen.
Greit.
Reis deg, Mr. Sabich.
- Rettssekretær, vennligst les kjennelsen. - Ja, ærede dommer.
"Lagmannsretten i Illinois, Cook County. I saken
påtalemyndighetene i Illinois mot Rozat K. Sabich,
saksnummer 6710098,
finner juryen i den ovennevnte saken den tiltalte, Rozat K. Sabich...
...ikke skyldig i forbrytelsen drap,
som er brudd på straffelov seksjon 609.195,
en grov forbrytelse mot personen Carolyn Polhemus, som var tiltalen."
Det føles ikke virkelig.
Det er over, ikke sant? De kan ikke anke eller starte en ny rettssak?
Aktoratet vil ikke anke. Det er over.
Jo raskere de hører fra meg, desto raskere drar de.
Jeg er åpenbart fornøyd med kjennelsen.
Den juridiske rettferdigheten seiret. Og også den moralske rettferdigheten...
...i at jeg er uskyldig og ikke begikk forbrytelsen.
Men rettferdigheten har ikke seiret helt. Den har ikke seiret for Carolyn Polhemus.
Morderen er der ute, og drapet er ikke løst.
Rettsvesenet, spesielt statsadvokatens kontor, har sviktet Carolyn Polhemus.
Hun fortjente langt bedre. Grunnen til at hun ikke fikk noe bedre,
var at de som hadde ansvaret, var påvirket av ambisjoner og sannsynligvis følelser.
Tommy Molto. Han tok på seg skylapper fra første dag.
Han mistet beherskelsen. Prosessen var klar, sikt, fyr.
Statsadvokatens kontor sviktet fullstendig.
De prioriterte en vendetta fremfor sannheten,
og de sviktet Carolyn Polhemus mest.
ASSISTERENDE STATSADVOKAT
Tommy, du gjorde en ypperlig jobb med saken.
Du gjorde det.
Vi hadde indisiebevis, og du gjorde ditt beste.
Han slo meg.
Jeg sviktet henne.
Hun blir ikke hevnet fordi jeg ikke var flink nok.
Nei. Tommy, hør her.
Du må gå videre, ok?
Dette er Chicago.
Det er så mange vidunderlig grufulle folk du kan prøve å ta.
Vi må gå videre og gjøre jobben vår, ok?
Og personlig må du gå videre fra Rusty Sabich.
Du må det.
Vi har en jobb å gjøre. La oss komme i gang.
Vi kan visst dra på den ferien nå. Jeg ser at du har pakket.
Ja.
Det var dr. Rush sitt forslag...
...hvis det blir en neste gang.
En neste gang?
Ja.
Hvis du noensinne igjen prøver å ødelegge familien på impuls.
En neste gang?
Jeg visste det fra første stund, og så visste jeg det ikke.
Og så var jeg sikker igjen.
Rusty, jeg aner ikke hva du snakker om.
Alt jeg tenkte, var: "Det var på grunn av meg. Det var min skyld."
Jeg måtte gjøre det jeg måtte gjøre for å beskytte familien min, beskytte deg,
så jeg gjorde det.
Nei.
Men det som ikke ga mening, var at du var helt vanlig den neste dagen.
Helt upåvirket. Jeg visste ikke at du kunne drepe noen uten engang å vakle.
Tror du jeg drepte Carolyn?
Nei, det var en annen. Men en annen i kroppen din,
slik det nok var en annen i kroppen min som bandt henne.
Hva mener du med at du bandt henne?
For å dekke for deg.
Hva?
Jeg dro tilbake den kvelden.
Herregud.
Carolyn? Carolyn!
Nei, nei! Carolyn?
Hva...
Først ville jeg ringe 911, i tilfelle hun fortsatt var i live,
selv om hun åpenbart... ikke var det.
Å, faen. Faen!
Så slo det meg. Det var bare én person som kunne ha gjort dette.
Så jeg lot være å ringe 911 for å beskytte den ene personen,
så hun ikke skulle bli mistenkt.
Hva med alle de greiene med...
...Liam Reynolds?
Lett å få en falsk tilståelse. Vi gjør det ofte.
Jeg tilbydde kortere fengselsstraff, som vanligvis holder.
Det var verdt et forsøk.
- Rusty, du er syk. - Men så begynte jeg å tenke:
"Gud, jeg må ha tatt feil."
Men Jaden fortalte meg om dissosiasjon, at man kan bli adskilt fra selvet,
at man kan holde en handling adskilt fra personen.
Og jeg innså at det var det som skjedde.
Du klikket med Carolyn, og neste dag ble det som om noen andre hadde gjort det.
Du er gal.
Og du tar feil!
Jeg tar ikke feil. Etter affæren med bartenderen sporet jeg bilen din, B.
Hva?
Jeg vet det var du som dro til Tommy Molto og plantet ildraken.
Sannsynligvis for å hjelpe meg, men du dro dit.
Nei, det gjorde hun ikke.
Jeg gjorde det.
Hva?
Jeg...
Jeg trodde du kom til å bli dømt etter vitneforklaringen din.
Det var det eneste jeg kom på.
Vent.
Hva...
Jeg kjørte dit i mammas bil.
Hva?
Jeg la ildraken på kjøkkenet hans.
Jay. Jay?
- Nei. - Hvordan hadde du ildraken?
Jeg dro dit bare for å konfrontere henne.
Hei.
Nei.
- Vil du ikke ha te? - Nei.
Be henne om å holde seg unna deg.
Holde seg unna familien vår.
Det er ikke meg, det er faren din. Han nekter å la meg være i fred.
Det er ikke sant. Du må slutte i jobben og holde deg unna familien min for alltid.
Hold deg unna, for faen.
Jeg skal holde meg unna ham. Men livene våre vil være sammenflettet.
For jeg er gravid...
...med barnet hans.
Og så kjørte jeg hjem,
og jeg trodde at det bare var en drøm.
Men det var det ikke.
Da dere gikk for å spise frokost, sa jeg at jeg følte meg dårlig.
Så vasket jeg bilen,
og jeg begravde ildraken.
Ok, hør på meg.
Vi skal aldri snakke om dette.
Hør veldig nøye etter, Jay.
Dette var noe som kom ut av deg som en form for selvforsvar.
Du forsvarte familien.
Og det hele ble satt i gang av meg.
Dette er på grunn av meg.
Vi vil overleve som en familie.
Ok?
Vi elsker hverandre.
Vi er familie. Vi elsker hverandre.
Ja!
Helt perfekt.
Vil noen ha saus?
Takk.
BASERT PÅ ROMANEN AV SCOTT TUROW
Tekst: Espen Stokka