- Margot. - Ahoj, mami.
Dějou se tady děsivý věci.
Souvisí to s Haroldem Biddlem.
Nesmíš o tom nikomu říct.
Nevěř ostatním rodičům. Přijedu co nejdřív.
Počkej, mami...
V minulých dílech...
Řekni mi, co se děje.
Máte spolu tajnosti, a mě z nich vynecháváte.
- Co? - Promiň.
Nemůžu věřit, že to mámě udělal.
Lucasi, poslechni mě! Ublížíš si.
Ne! Moje auto!
Říkám pravdu.
Všude byli obří červi!
Všechno to souvisí s tím mrtvým klukem.
Proč mě nikdo neposlouchá?
Udělal jste dobře.
Já už se o ni postarám.
Jen chci vědět, kdy se uvidím se synem.
Berte léky, odpočívejte,
a syna uvidíte dřív, než řeknete švec.
Fajn.
Zdravím.
Vy jste ta ženská z pily, že? Jste to vy?
Můžete toho nechat?
Ne.
Chci ho zpátky.
Ne!
HUSÍ KŮŽE
Haló? Potřebujete něco?
Ano. Zdravím, chci darovat krev.
Běžte do druhého patra.
Pane, tady jste na psychiatrii.
Jejda.
Jsem to ale popleta.
Ta nevypadá dobře.
To je všechno?
Jo, moc jsem tomu balení nedal.
To nevadí,
vždycky můžeme zajet pro další, ne?
Není ti nic?
Jsem ještě rozlámanej z toho... z té věci.
Myslíš, když jsi mi zdemoloval auto.
Ještě jsem nevolal na pojišťovnu.
To víš, bonusy.
Co to je?
To je fuk.
Vítej v našem příbytku.
A Lucasi, jen jsem ti chtěl říct,
že jsi vítán tak dlouho, jak Nora bude potřebovat.
Jo, pecka, díky.
Jsi na bezpečném místě...
Tati.
Nejsme tady na sezení o pocitech,
takže ti ukážu pokoj pro hosty.
Supr dupr.
Udělám večeři.
Na co tady mám šest ručníků?
Jsou tři, plus jeden na ruce.
Aha.
Seš v pohodě?
Je toho teďka hodně...
Chtěl bych vidět mámu, víš?
Můžu si s ní jenom volat,
a ona nikoho jinýho vidět nechce,
a celý mi to přijde pošahaný.
Jo.
Je mi to líto, Lucasi.
Taková blbost, kecám tady o mámě,
zatímco se dějou jiný důležitý věci.
Vždyť je to tvoje máma, to je přece důležitý.
Ale je to vtipný.
Naši rodiče spolu spí.
Pronásleduje nás duch
a já zvracel červy.
A teď spím u tebe doma.
Přidat ztracenýho sourozence a bohatou babičku,
tak máš telenovelu.
Jsem ráda, že jsi to zrovna ty.
Že jsi to zrovna ty, kdo je tady se mnou.
Jestli mě chápeš.
Jo, chápu, jak to myslíš...
Taky jsem rád, že jsem tady.
No aspoň už to nemůže být trapnější.
Kdo to je?
Moje máma.
Takže vy chcete v Seattlu už zůstat?
Ne, byla jsem tam jen přechodně.
Jsem zpátky.
Úplně zpátky?
Chtěla jsem to říct.
Mělo to být takové veselé překvapení.
Překvapení.
Veselé.
Dá si někdo víno?
Ano.
Prosím.
Margot? Lucasi?
- Ne, tati, chodím na střední. - Já nepiju.
To byl jen takový výchovný test.
Dobře.
Mami, co se děje?
Nikdo z ostatních rodičů o tom neví, takže...
Teď to rozebírat nemůžu.
Musím se napřed o něco postarat.
- Děláš si srandu? - Mám jít pryč?
- Ne. - Ano.
Nedokážeš si ani představit, jak je to zamotané.
Ale dokážu, věř mi. Dokážu.
Teď o tom mluvit nemůžu.
- To nemůžeš nikdy. - Vrací se!
Špunt se zlomil v láhvi, když jsem ho vytahoval.
Vydrž chvilinku.
Coline, opatrně, prosím.
A je to.
- Dáš si? - Ano. Děkuji.
To tím špuntem, chvilku to...
Děkuji.
O čem jste si povídali?
Ale o ničem, jako obvykle.
Omluvíte mě? Díky.
Tak já si půjdu vybalit.
Já nic nemám.
Blbej špunt.
Takže... toť vše.
Ukončil jsem to s Allison.
Konečně!
Prokletí bylo zlomeno.
Jako vážně?
Ano, Isaio, probuď se...
Vždyť nebyla... nejhorší.
Ano, to je pravda. Nebyla totiž nic.
Ani nebyla dost zajímavá na to, aby byla nejhorší.
- Sakra. - Hele.
Tenhle rozchod byl nevyhnutelnej.
Jako mileniál, co používá slova,
co jednou slyšel na TikToku.
A ty to tak řešíš,
protože mě dobře znáš?
Trefa. Spřízněný duše.
Ty, já. Kryju ti záda.
A jsem gay, takže mám k romantice blízko.
To sedí.
Seš moje osobní Vékávéčka.
Margot už to ví?
Chtěl jsem jí to říct, až přijde.
Ale že u ní teď přespává Lucas, to víš, ne?
Asi si nemusím dělat starosti, že ne?
Nebo jo?
Lucas je jako otevřená kniha.
Ty naopak přesvědčuješ všechny,
včetně Margot, že jste jenom kámoši
a že k ní nic necítíš.
Nemusíš se přece stydět.
Ze stresu mívám hlad.
Ke ta Margot vězí? Vždyť nás svolala ona.
Napíšu jí.
Děláš si srandu?
Mám dvojnický želé na botách!
Vůbec se mi nelíbí, že tomu tak říkáte.
Já tomu říkám „James džem“, ale to se ti taky nelíbí.
„Dvojnický želé“ zní... intimně.
A po tom všem řekne, že je to zamotaný.
Já vím, mami.
Tak trochu to řeším.
Je tak strašně netransparentní.
- Netranspa... - Zmizí si do Seattlu,
a ani mi neřekne proč.
Fajn. Nikdy mi nic neříká. Fajn.
Ale teď, když jsou tady reálná strašidla,
co nám chtějí ublížit, ona něco ví
a stejně nic neřekne,
tak to už fajn není, to už snášet nehodlám.
Nemusíš to přece snášet.
Já jenom, že...
teď mi může pomoct,
a stejně se rozhodla to neudělat.
Celkově je odtažitá od doby,
co jsem nastoupila na střední.
Jako by čekala, než dospěju,
aby mohla být volná.
Třeba jenom nesnáší teenagery.
Nebo mě.
To nejde.
Tudy se jde k Jamesovi domů?
Jo, taky tam dojdeme.
Je to delší cesta.
Chtěl jsem ti totiž něco ukázat.
Dobře.
Tadá.
To je hřiště.
Tady na tom místě jsem si zlámal všechny kosti v těle.
Fakt?
Ne, ale zní to tak líp.
Bylo to šest kostí v levý ruce.
Tak proč jsi mě sem teda bral?
Jenom jsem ti chtěl ukázat,
že i když to vypadá beznadějně
a bolí to, tak...
se to zlepší.
Všechno se zahojí.
A taky...
Myslím, že jsi fakt v pohodě
a vtipná, aniž bys tlačila na pilu...
a hrozně chytrá.
A přijdu si vedle tebe jako blbec, ale v dobrým,
na rozdíl od ostatních.
Melu kraviny a...
chci ti dát pusu, ale neudělám to,
protože to by...
Čau, sorry za zpoždění.
Čau.
Kde jste byli?
Šli jsme delší cestou.
To ty ses chtěla sejít.
Co máma říkala?
Nic.
Což jsem vám mohla napsat, ale nechtěla jsem to rušit.
Počkej. Fakt ti nic neřekla?
Jenom „nikomu nevěř“ a pak nic?
Vymlouvala se,
že by řekla něco špatně a pak...
A to tě nenapadlo
jí vzít nějakou pěknou blůzu
a donutit jí mluvit?
Říkala „zatím“, takže nám třeba nakonec něco poví.
Nevím. Sorry. To je prostě celá máma.
Dokáže mě akorát zklamat a neodpovídat mi na otázky.
Chápu. Moje máma je taky na zabití.
Zdálo se mi o tom, jak ji škrtím ve spánku.
Když jsem měla tu masku.
To jsem vám říkala, ne?
Ne.
Máš v sobě nahromaděnej vztek.
To mám, a říká to i moje psycholožka.
Máma mě nutí chodit za její známou, Elizabeth.
To zní... eticky.
No jistě.
Takže co máme dělat? Normálně chodit do školy?
Co nám zbývá?
Čekat na další průšvih?
O tom dospívání je,
říká Elizabeth.
Pardon.
Je čas, aby poznali pravdu.
Je pod spoustou léků, takže je trochu malátná.
Dobře. Díky.
Noro?
Sáro?
Vrátila ses.
Ano.
Colin to ví?
Ano.
Ano, ví to.
Kde ses tady prosím tě vzala?
Snažila jsem se chránit děti.
To tobě nic neřekne.
Co tím chceš říct?
Když jsem ti volala...
Řekla jsem, že jsem ho viděla,
a teď mě všichni mají za blázna.
Řekla jsi policii, že jsi viděla obří červy.
Řekla jsem všem pravdu.
Řekla jsem to Elize a Benovi a Victorii,
a teď jsem tady.
A viděla jsem ho zas.
- Biddle byl tady? - Ano.
Ptal se, kde je.
Chce ho zpátky.
Hledá ho, Sáro.
A jde po našich dětech.
Snaží se...
ho najít.
Pane Bratte.
Máma se jmenuje Sára, že? Studovala tady?
Jo, proč se ptáte?
Vyklízel jsem sklep
a našel tam tenhle sešit...
V Biddleově sklepě?
Napadlo mě, že bys ho mohla mámě ukázat.
Jsou tam fotky, když byla na střední.
Může si zavzpomínat.
Taky se můžeš podívat.
- Dobře. - Tak jo, super.
- Tak zatím. - Zatím.
SÁRA
Budeš na tréninku, Sáro?
Jo, budu tam.
- Měj se, Sáro. - Měj se, Bene.
Mami?
Čau, Harolde.
Jdeš taky?
- Fotografickej kroužek? - Jo.
V deset v komoře.
Margot?
Margot!
Není ti nic?
Měla jsi takový nepřítomný pohled.
Ty bereš drogy?
Cože? Ne! Já jen...
TEMNÁ KOMORA
Pokud bereš drogy, musíš o tom někomu říct.
Tvůj táta na to jistě má nějakou brožuru.
Ne, neberu drogy.
Já... Moment, vy tady učíte už věčnost.
Kde tady byla temná komora v roce 1993?
Ano, ta byla...
Kde to...
Jak je multimediální místnost.
Tak jo.
Tohle je skvělej nápad.
Zopakuj to, Margot.
A tentokrát o samotě.
Tak, jsem v temné komoře.
Schválně.
Harolde, to je úžasný.
To jsi dělal ty?
No, jo.
Asi mám další koníček.
Ty jo, to je fakt dobrý.
Fotil jsem pár svých oblíbených věcí.
Nevím, jestli ti to něco řekne.
Ale jo, řekne.
Je to tvůj život.
Umění spočívá v obyčejnosti.
- To řekl kdo? - Já.
Vím, že se ti nechce,
ale vážně by sis měl s námi o víkendu vyrazit.
Zbytečně se podceňuješ.
Možná.
Možná znamená ano?
Možná...
Čau.
Co ty tady?
Moje máma se kamarádila s Biddlem.
Cool.
Můžu si vzít projektor?
Zdar.
Co je?
Ale, stokesová se tady chtěla sejít.
Já tady mám s Margot sraz.
Pěkná kytka.
Čau.
Taky vám Margot volala?
Jo.
Vypadá to, že to řekla všem... stejně.
Mně určitě volala první.
To si nemyslím.
Přišli jsme o něco?
Lidi...
máma se znala s Biddlem.
Počkej, jak to víš?
Všechno je to tady.
Ty ji droguješ?
Ne tak nahlas.
Zavři dveře.
Má mít na kartě zákaz návštěv.
Je tam něco o drogách?
Je pod sedativy,
protože je nebezpečná sama sobě.
- Nora je v mé péči. - Victorie, prosím.
„Prosím“?
Přijdeš a začneš rozkazovat?
Byla na pile a mluvila o posedlých červech.
Zažívá nervové zhroucení.
Co se dělá s lidmi,
co tohle vykládají policii?
Takže mám věřit,
že jí chceš pomoct?
Snažím se tu situaci řešit.
Je rozrušená.
Vykládá policajtům o přízracích.
Kam to podle tebe spěje?
Tvrdí, že viděla Biddlea.
Že hledá jeho.
Přesně proto potřebuje naši pomoc.
Ty jí věříš?
Ovšemže ne.
Jsme na tenkém ledě, Sáro.
Životy, co máme.
I ten její.
To všechno se rozpadne, pokud se nevzpamatuje.
Přijdeme o všechno.
Tak jo, funguje to tak,
že musím být na určitém místě.
Pak dostanu vizi. Vidím minulost, čistě a jasně.
Všechny informace jsou v tom sešitě.
Co ti dal Bratt.
Nepřijde vám divný, že tohle všechno začalo
ve chvíli, kdy se Bratt nastěhoval do toho domu?
Dobře, mně taky ne.
Tohle nevěstí nic dobrýho.
Je to nebezpečný!
Jo, ale může se přece rozhodnout sama.
Ale uznávám, že má docela pravdu.
Vypadá to nebezpečně.
Ano. Díky, prostě to tak je.
Cítím cishet tlaky.
Věř tomu, že z mojí mámy nic nedostaneme.
Takže tohle...
je jediná možnost, jak se dozvědět pravdu.
Musím to podstoupit.
Musím tam zpátky.
CHOP SE SVÉ ROLE
Počkej, to je kde?
Tady.
Harolde, proč ses tady chtěl sejít?
Mám strach. Velkej strach.
Strach z čeho?
Co se s tebou děje?
Myslím, že mi někdo chce ublížit.
Ublížit ti?
Jak to myslíš?
- Vyhrožoval ti někdo? - Ano.
Ne, nedokážu to vysvětlit.
Musím jít. Dobře?
Čeká na mě Ben.
Promiň. Probereme to jindy.
- Prosím. - Co děláš?
- Nechoď. - Pusť mě!
Sáro!
Nemůžeš odejít, Margot.
Nedovolím ti ode mě odejít.
Pojď se mnou.
Co to má s očima?
- Co se to děje? - Margot?
Margot.
- Margot! - Co se jí stalo?
Margot, prober se!
Margot!
Ahoj.
Kde ty se tady bereš?
Šel jsem...
Šel jsem za Norou.
Proč jsi šel za Norou?
Měli bychom si promluvit.
Takže ty spíš s Norou...
No, takhle napřímo jsem to neřekl,
ale... ano.
Já myslela, že jsme od sebe jen na zkoušku.
To ano.
Teď jsme...
od sebe.
Měla jsem za to, že to aspoň probereme,
než přijde verdikt?
Pro mě byl verdikt tohle odloučení.
- Vážně? - Ano, Sáro.
Opustila jsi nás. Už to jsou měsíce.
Chtěla jsem, abyste šli se mnou.
Kdybychom se odstěhovali společně, nic z toho by se nestalo.
Takže bych co, dal vale svojí práci
a svojí penzi a kariéře,
a naši dceru bychom připravili o střední školu
a kamarády, co zná od dětství?
Výborný plán.
Říkala jsem ti, že musím pryč,
že už tady nemůžu dál být.
Ale neřekla jsi proč!
Já ti nemůžu říct proč!
Nikdy to neřekneš.
Sáro, mrzí mě způsob, jakým to se děje.
Miluju tě, vždycky to tak bude.
Ale nevidím jiné řešení.
Takže je konec?
Jo.
Paní, návštěvní hodiny už skončily.
Colin mi všechno řekl.
Co všechno?
Že spolu spíte, Noro.
Upozornění, návštěvní hodiny skončily.
To je dobrý.
Není to dobrý, ale bude.
Madam, tady být nemůžete.
Promiňte, jen jí něco řeknu
a pak půjdu.
Poslouchej mě, Noro.
Ty nejsi blázen, jen chtějí, aby sis to myslela.
Léky, co ti dávají,
jsou pro lidi, co mají halucinace.
Ale to ty nemáš.
Jestli se odsud chceš dostat, musíš ty prášky přestat brát
a přestat mluvit jako blázen.
Oni to nechápou.
Nevěří ti.
Ale já ano.
Máš pravdu. Musíme naše děti chránit.
- To zvládneme. - Dobře.
Madam.
Už jdu.
Vezměte si léky, prosím.
Proč jsme jí to dovolili?
- Nepoučili jsme se? - Nešlo to s ní.
Co je?
Tak jo. Tak jo, moment.
Ty stránky souvisí
s konkrétním místem,
nalistovala se tahle stránka.
Biddleův dům.
Jo! Tak ji dostaneme ven.
Musíme se sešitem do Biddleova domu.
Ale jak ji dostaneme ze školy?
Něco mě napadlo.
Jak malé děti, co?
Naložte ji.
- Opatrně. - Pozor na krk.
Bacha na krk.
Promiň, Margot.
Stůj! Pusť mě!
Co po mně chceš?
Kdo to je?
Kdo je tam?
Co je to? Počkej, co je to?
Tak pojďte, dělejte.
Kdo to je?
Jděte pryč!
Panebože.
Ne.
Margot, rychle pryč!
Chyť ji, rychle! Pojď.
- Odveď ji pryč! - Máme tě.
Už je to dobrý. Máme tě.
Jsi v pohodě?
- Ať si sedne. - Opatrně.
Šli jste za mnou do sešitu.
Jo.
V domě byli další lidi.
Mám ho.
Mami?
- Musí ven. - Ne...
Ne!
- Stůj! - Je po něm.
Harold je mrtvej.
Tati?
Já vám to říkala. Nevěřili jste mi.
Teď ne, Noro.
Co teď? Zavolat někoho?
Ne.
Biddle je mrtvej. Nehodlám si taky zkazit život.
Já do vězení nejdu. Vem ten kufr.
Lidi? Zjistili jsme právě, že naši rodiče jsou vrazi?
Ne.
Ne, to není možný.
Proč? Vždyť to dává smysl.
To proto se nám tohle všechno děje.
Ten foťák, ta maska...
Biddle nám oplácí, co mu provedli naši rodiče.
Mstí se.
Bože, jsme protekční děti vrahů.
Ne. Jasně, naši rodiče mají svá tajemství,
ale nikoho by nezabili.
Až na to, že to právě udělali.
Ne, Margot má pravdu.
Musí v tom být něco víc.
Co to bylo v tom kufru?
Zajímá vás, co bylo v tom kufru?
Pojďte dál. Hodíme řeč.
Všechno se dozvíte.
PODLE KNIŽNÍ SÉRIE R.L. STINA
VYROBIL PARACHUTE PRESS
České titulky: Petr Remis Čermoch