- Margot! - Bună, mamă!
S-au întâmplat niște lucruri înfricoșătoare.
Au de-a face cu Harold Biddle.
Nu vorbi cu nimeni altcineva despre asta.
Ceilalți părinți nu sunt de încredere. Vin cât de repede pot.
Stai, mamă...
Din episoadele anterioare...
Spune-mi ce se întâmplă!
Voi doi aveți un secret și mie nu-mi spuneți nimic.
- Ce? - Îmi pare rău.
Nu pot să cred că i-ar face asta mamei.
Lucas, ascultă-mă! O să te rănești.
Nu! Mașina mea!
Spun adevărul!
Peste tot erau viermi gigantici!
Toate astea au de-a face cu fantoma unui copil mort.
De ce nu mă ascultă nimeni?
Ai adus-o în locul potrivit.
Am eu grijă de ea acum.
Vreau să știu când pot vorbi cu fiul meu.
Ia-ți medicamentele, odihnește-te puțin
și vei fi cu fiul tău în scurt timp.
Bine.
Hei!
Hei, ești doamna de la gater, nu? Tu ești?
Poți, te rog, să nu mai faci așa?
Nu.
Îl vreau înapoi.
Nu!
FIORI
Scuză-mă? Te pot ajuta?
Da. Bună! Am venit să donez sânge.
Unitatea de donat sânge e la etajul doi.
Dle, asta e secția de psihiatrie.
Of!
Cred că sunt în locul greșit.
Nu arată prea bine.
Astea sunt toate lucrurile tale?
Nu eram prea concentrat la împachetat.
Nu-ți face griji,
putem merge oricând să mai luăm dacă avem nevoie, nu?
Ești bine?
Da, încă mă doare de la chestia aia.
Da, de când mi-ai distrus mașina.
Trebuie să-mi sun asiguratorul.
Asigurare completă, nu?
Ce e aia?
Las-o baltă!
Bun-venit în umila noastră locuință!
Lucas, vreau să-ți spun
că ești binevenit să stai aici atâta timp cât Nora are nevoie să stai.
Da, bine. Mersi.
Este un spațiu sigur...
Tată...
Ca să nu devenim sentimentali,
hai să îți arăt camera de oaspeți!
Bine.
Pregătesc cina.
De ce sunt șase prosoape?
Sunt doar trei. Și un prosop de mâini.
Bine.
Ești bine?
Știu că au fost multe, deci...
Aș vrea să o pot vedea pe mama.
Pot vorbi cu ea la telefon, dar sunt singurul
din lume pe care vrea să-l vadă,
dar totul pare dat peste cap.
Da.
Îmi pare foarte rău, Lucas.
Mă simt prost vorbind despre mama
când se întâmplă atât de multe.
Nu. E mama ta, normal că e importantă.
E, totuși, amuzant.
Știi, părinții noștri sunt împreună.
Ne bântuie o fantomă,
iar eu vomit viermi.
Și acum facem o petrecere în pijama?
Da, bagă un frate pierdut și o bunică bogată
și telenovela e gata.
Chiar mă bucur că ești tu.
Mă bucur că tu ești aici cu mine.
Dacă are sens.
Da, are sens. Adică...
Și eu mă bucur că sunt aici cu tine.
Ei bine, cel puțin nu poate fi mai stânjenitor.
Cine e?
Mama.
Deci, locuiești în Seattle permanent?
Nu, a fost doar temporar.
M-am întors acum.
De tot?
Am vrut să-ți spun eu.
M-am gândit că va fi o surpriză amuzantă.
Surpriză!
Este amuzant.
Vrea cineva vin?
Da.
Te rog.
Margot? Lucas?
- Nu, tată, sunt la liceu. - Eu nu beau.
Era doar vechiul test al unui consilier de orientare.
Bine.
Mamă, ce se întâmplă?
Nu am vorbit cu ceilalți părinți, așa cum ai cerut...
Nu vă pot explica acum.
Sunt alte lucruri de care trebuie să mă ocup.
- Vorbești serios? - Vreți să plec?
- Nu. - Da.
Nu poți înțelege cât de complicat este.
Ba pot. Crede-mă că pot!
Bine, dar nu pot vorbi acum.
- Niciodată nu poți. - Vine.
Dopul s-a rupt în sticlă. Am încercat să-l scot.
Aveți puțină răbdare!
Colin, ai grijă, te rog!
L-ai rezolvat.
- Te servesc? - Sigur, mulțumesc.
E dopul, este... va...
Mulțumesc.
Despre ce vorbeam?
Despre nimic, ca de obicei.
Pot să mă retrag? Mersi.
Mă duc să despachetez.
Eu n-am nimic de făcut.
Mama lui de dop!
Deci, asta este.
Am rupt-o cu Allison.
În sfârșit!
Blestemul a fost rupt.
Ce, serios?
Da, Isaiah, vino!
Nu era... cea mai rea.
Da, știu asta. Fata nu avea nimic.
Nici nu era destul de interesantă pentru a fi cea mai rea.
- La naiba! - Haide...
Despărțirea asta era inevitabilă.
Ca un milenar care spune cuvinte
neînțelese, dar auzite o dată pe TikTok.
Și spui toate astea despre relații
fiindcă mă cunoști bine?
Logic. Suntem suflete-pereche, nu?
Tu, eu. Te susțin.
Și sunt și homo, deci știu chestia cu relațiile.
De asta!
Ești ca sezonul meu personal din Burlacul.
I-ai spus lui Margot?
Aveam de gând să-i spun când ajunge ea aici.
Dar știi că Lucas stă la ea acasă acum, nu?
Nu crezi că ar trebui să-mi fac griji,
nu?
Știi, eu cred că Lucas e foarte direct.
Dar tu i-ai convins pe toți
ani de zile, și pe Margot, că sunteți doar prieteni
și că n-ai sentimente pentru ea.
Și e în regulă dacă ai.
Crizele îmi provoacă foame.
Margot tot nu a venit? E întâlnirea ei.
Îi scriu din nou.
Glumești?
Papucii îmi sunt plini de zeamă de prost.
Bine, chiar nu îmi place să o numim așa.
Eu voiam să-i spun „Gem James”, dar ai respins și asta.
„Zeamă de prost” sună... prea intim.
Și, după toate astea, spune că este complicat.
Adică: „Da, mamă, știu.
Eu am de-a face cu toate astea.”
Totul este confuz cu ea.
- Confuz? - Pleacă la Seattle
și nu spune de ce.
Bine. Nu îmi spune niciodată nimic.
Dar acum există obiecte bântuite
care încearcă să ne strice viețile și ea știe
și tot nu-mi vorbește.
Nu e în regulă. M-am săturat de asta.
Nu trebuie să fii în regulă.
Numai că
s-ar putea apropia de mine acum
dar tot alege să nu o facă.
Simt că a început să fie distantă
după ce am început liceul.
De parcă aștepta să cresc
ca să fie liberă.
Poate nu îi plac adolescenții.
Sau eu.
Nu e posibil asta.
Ăsta e drumul către casa lui James?
Da, este... este o variantă.
E varianta lungă.
Voiam să îți arăt ceva înainte.
Bine.
E un loc de joacă.
Aici mi-am rupt toate oasele din corp.
Serios?
Nu, dar a sunat impresionant când am spus-o așa.
Doar cele șase de la mâna stângă.
Și de ce m-ai adus aici?
Cred că vreau să știi că,
și când totul pare fără speranță
și suferi,
lucrurile se îmbunătățesc.
Rănile se vindecă până la urmă.
Adică, și...
Mi se pare că ești super...
și amuzantă, fără să încerci să fii...
și atât de deșteaptă.
Și mă faci să par idiot, dar nu într-un sens negativ,
așa cum fac toți ceilalți.
Bat câmpii, dar eu...
chiar vreau să te sărut, dar nu te voi săruta,
pentru că mi se pare...
Salutare, scuze că am întârziat!i
Bună!
Unde ați fost?
Am luat-o pe drumul lung.
Bine, tu ai vrut întâlnirea asta.
Da, ce a spus mama ta?
Nimic.
Puteam să vă trimit un mesaj, dar era deja totul aranjat...
Stai puțin! Chiar n-a zis nimic?
După „să nu te încrezi în nimeni” n-a mai fost nimic?
De fapt, mi-a dat o scuză
cum că nu vrea să spună ceva greșit și apoi...
Nu puteai să o apuci
de bluza ei elegantă
să o faci să-ți spună ce e?
A spus „încă”, așa că poate ne spune mai târziu.
Nu știu, îmi pare rău. Asta este mama mea.
Se pricepe să mă dezamăgească și să nu-mi răspundă la întrebări.
Te înțeleg. Și mama mea e un dezastru.
Am visat că o omor în somn.
Când aveam masca.
V-am spus, nu?
- Nu. - Nu.
Da, ai ceva furie în tine!
Am, să știți. Și terapeuta îmi spune la fel.
Mama mă duce la colega ei, Elizabeth.
Sună serios.
Da, este.
Și ce se presupune că facem? Adică, mergem la școală?
Păi ce altceva putem face?
Așteptăm să se mai întâmple ceva?
Ăștia sunt anii adolescenței,
așa spune Elizabeth.
Îmi pare rău.
E timpul ca ei să afle adevărul.
Ia multe medicamente, e puțin amețită.
Bine. Mulțumesc.
Nora?
Sarah?
Te-ai întors.
Da.
Colin știe?
Da.
Da, știe.
Cum de ai ajuns aici?
Încercam să-i protejez pe copii.
Ceva despre care nu știi nimic.
Ce înseamnă asta?
Când te-am sunat...
Ți-am spus că l-am văzut
și acum toți mă cred nebună.
Ai spus poliției că vezi viermi uriași.
Am spus tuturor adevărul.
Le-am spus Elizei, lui Ben și Victoriei
și acum sunt aici.
Și l-am văzut iar pe Biddle.
- L-ai văzut pe Biddle aici? - Da.
M-a întrebat unde este.
Spune că îl vrea înapoi.
Îl caută, Sarah.
Și vine după copiii noștri.
Îl...
caută.
Bună ziua, dle Bratt!
Pe mama ta o cheamă Sarah? Tatăl tău spune că a făcut liceul aici.
Da. De ce întrebați?
Făceam curat în subsol
zilele trecute și am găsit un album...
În subsolul Biddle?
Da, m-am gândit că poate i-l arăți mamei tale,
pentru că sunt poze cu ea din liceu.
M-am gândit că i-ar plăcea să-l vadă.
Și tu te-ai putea uita în el.
- Bine. - Bine, super!
- Ne mai vedem. - Pe mai târziu!
Sarah, ne vedem la antrenament?
Da, voi fi acolo.
- Pa, Sarah! - Pa, Ben!
Mamă?
Bună, Harold!
Vii?
- La clubul de fotografie? - Da.
În camera obscură, în zece minute.
Margot!
Ești bine?
Te uitai în gol.
Te droghezi?
Ce? Nu, doar...
ÎN CAMERA OBSCURĂ
Dacă te droghezi, trebuie să vorbești cu cineva.
Tatăl tău știe sigur pe cineva.
Nu, nu mă droghez.
Doar... Stați, lucrați aici de mult timp.
Unde era camera obscură în 1993?
Da, era...
Unde...
Unde este sala de audiții acum.
Bine.
E o idee minunată!
Margot, fă asta încă o dată!
Dar singură, de data asta.
Bine, sunt în camera obscură.
Să vedem dacă merge.
Harold, este uimitor!
Tu ai făcut asta?
Da.
Un fel de hobby, cred.
Doamne, asta e super!
Astea sunt lucrurile mele preferate.
Nu știu, poate nu are sens pentru tine.
Cred că are sens.
Sunt viața ta.
Arta este în lucrurile simple.
- Cine a spus asta? - Eu.
Uite, știu că m-ai refuzat,
dar cred c-ar trebui să vii cu prietenii mei weekendul ăsta.
Ești mai super decât crezi.
Poate.
Poate, adică da?
Poate că...
Bună!
Ce faci aici?
Biddle și mama au fost prieteni.
Super!
Pot lua un proiector?
Salut!
Ce se întâmplă?
Stokes mi-a zis că ne vedem aici.
Eu mă văd cu Margot aici.
Ca lumea floare!
Salut!
Margot v-a chemat și pe voi?
Da.
Se pare că ne-a chemat pe toți... la un loc.
Dar cred că pe mine m-a chemat primul.
Nu prea cred.
Am pierdut ceva?
Ascultați...
mama l-a cunoscut pe Biddle.
Stai, cum știi asta?
E totul aici.
O droghezi?
Vorbește încet!
Închide ușa!
Pe fișa ei scrie „restricție pentru vizitatori”.
Pe fișă scrie și să o droghezi?
Este sedată
pentru că e un pericol pentru ea însăși.
- Nora e în îngrijirea mea, Sarah. - Te rog, Victoria...
„Te rog”?
Apari în oraș și crezi că poți da ordine?
Era la gater vorbind despre viermi bântuiți.
Are o cădere nervoasă.
Ce crezi că se întâmplă
când oamenii spun așa ceva poliției?
Deci, te aștepți să cred
că chiar crezi că o ajuți?
Încerc să fac față situației.
E agitată.
Vorbește cu polițiștii despre fantome.
Unde crezi că va duce asta?
A spus că l-a văzut pe Biddle.
Că el îl caută.
Exact motivul pentru care trebuie ajutată.
O crezi?
Bineînțeles că nu.
Dar acest lucru e periculos, Sarah.
Viețile pe care le-am construit.
Și viața ei.
Totul dispare dacă nu se poate controla.
Pierdem totul.
Bine. Funcționează așa:
dacă sunt în locul descris pe pagină,
văd viziunea. Văd trecutul perfect.
Deci, toate informațiile sunt în album.
De la Bratt.
Nu este puțin ciudat că totul a început
exact când Bratt s-a mutat în casa Biddle?
Bine, deloc.
Asta se termină prost.
Crede-mă, e prea periculos!
Da, dar ea decide ce face.
Da... acestea fiind spuse, cred că are dreptate.
Este puțin periculos.
Da. Mersi, pentru că am dreptate.
Bun, se cam agită spiritele.
Vă promit, mama nu ne va spune nimic.
Deci, asta...
Asta este singura șansă de a afla în sfârșit adevărul.
Trebuie să o fac.
Trebuie să intru din nou.
JOACĂ ROLUL
Stai, unde e asta?
Chiar aici.
Harold, de ce ai vrut să ne întâlnim aici?
Mi-e frică. Sunt foarte speriat.
Speriat de ce?
Ce se întâmplă cu tine?
Cineva încearcă să mă rănească.
Să te rănească?
Ce înseamnă asta?
- Te-a amenințat cineva? - Da.
Uite, nu pot să explic...
Trebuie să plec. Bine?
Mă așteaptă Ben.
Îmi pare rău. Vorbim despre asta mai târziu.
- Te rog. - Ce faci, Harold?
- Nu mă lăsa! - Dă-mi drumul!
Sarah!
Nici tu nu poți pleca, Margot.
Nu te voi lăsa să mă părăsești.
Vino cu mine!
Ce-i cu ochii ei?
- Ce naiba se întâmplă? - Hei, Margot?
Margot!
- Margot! - Ce se întâmplă?
Margot, trezește-te!
Margot!
Bună!
Ce faci aici?
Eu o...
O vizitam pe Nora.
De ce o vizitai pe Nora?
Da, cred că ar trebui să vorbim.
Deci, te culci cu Nora?
Am folosit un limbaj mai vag,
dar... da.
Credeam că suntem într-o despărțire de probă.
Eram.
Suntem...
despărțiți.
Credeam că o să avem măcar o discuție
înainte de un verdict!
Credeam că despărțirea a fost verdictul.
- Serios? - Da, Sarah,
ne-ai părăsit acum multe luni.
Voiam să veniți cu mine.
Dacă ne-am fi mutat cu toții, nu s-ar fi întâmplat nimic.
Deci, mi-aș părăsi slujba,
pensia și cariera,
ne-am retrage copilul de la liceu și ne-am îndepărta
de toți prietenii ei de-o viață?
Un plan minunat!
Ți-am spus că trebuie să plec,
că nu mai pot sta aici.
Dar nu mi-ai spus de ce!
Nu-ți pot spune de ce!
Nu vrei să-mi spui!
Sarah, nu-mi place că asta se întâmplă așa.
Te iubesc și te voi iubi mereu.
Dar nu văd cum va merge.
Deci, s-a terminat?
Da.
Dră, orele de vizită s-au terminat.
Colin mi-a spus totul.
Totul?
Că sunteți împreună, Nora.
Atenție, orele de vizită s-au încheiat.
E în regulă.
Nu e în regulă, dar va fi.
Doamnă, nu puteți fi aici.
Îmi pare rău. Trebuie doar să-i spun ceva
și apoi plec.
Ascultă-mă, Nora!
Nu ești bonavă. Ei vor doar să crezi că ești.
Medicamentele pe care ți le dau
sunt pentru cei care văd lucruri ireale.
Dar tu nu ești așa.
Dacă vrei să pleci de aici, trebuie să nu mai iei pastilele
și să nu mai vorbești prostii.
Ei nu înțeleg.
Ei nu te cred.
Dar eu, da.
Ai dreptate. Trebuie să ne protejăm copiii.
- O rezolvăm noi. - Bine.
Doamnă!
Plec.
Luați-le cât sunt aici, vă rog!
Nu pot să cred c-am lăsat-o să facă asta.
- N-am învățat nimic? - Nu ne-a dat de ales.
Ce e?
Bun. Așteaptă!
Ne-a spus să fim în același loc care se conectează
cu pagina din album.
Și s-a deschis la pagina asta.
E Casa Biddle.
Da! Așa trebuie să o scoatem de acolo.
Trebuie să folosim albumul la casa Biddle ca să intrăm.
Dar cum o vom scoate din școală?
Am o idee.
Copiii de la teatru, nu?
Bag-o înăuntru!
- Simplu. - Ai grijă la gât!
Gâtul!
Îmi pare rău, Margot!
Încetează! Dă-mi drumul!
Ce vrei de la mine?
Ei cine sunt?
Cine e acolo?
Ce e asta? Stai, ce e asta?
Haide, să mergem!
Cine sunt ăia?
Cine sunt?
Stai departe de mine!
Doamne!
Nu.
Margot! Suntem aici!
Bag-o, haide!
- Ajută-mă, frate! - Sunt aici!
Suntem aici.
Ești bine?
- Așaz-o! - Ușor!
M-ați urmărit în album.
Da.
Mai erau niște oameni în casă.
Am găsit-o!
Mamă?
- Trebuie să-l scoatem. - Hei!
Nu!
- Hei! Haide! - S-a dus!
Harold s-a dus!
Tată?
V-am spus. Nu m-ați crezut.
Nu acum, Nora.
Acum ce facem? Chemăm pe cineva?
Nu.
Biddle e mort. Nu trebuie să ne distrugem și noi viețile.
Nu vreau la pușcărie. Ia valiza!
Tocmai am aflat că părinții noștri sunt criminali?
Nu.
Nu este posibil.
Cum? Totul are sens acum!
Adică, de aia ni se întâmplă toate astea.
Aparatul, masca.
Biddle se răzbună pentru ce i-au făcut părinții noștri.
Se răzbună!
Doamne, suntem copii de criminali!
Nu. Bine, părinții noștri ne-au ascuns unele lucruri,
dar nu ar omorî pe cineva cu sânge rece.
Da, numai că efectiv au făcut-o.
Nu, Margot are dreptate.
Trebuie să mai fie ceva.
Ce naiba era în valiza aia?
Vreți să știți ce e în valiză?
Intrați! Vă spun eu.
Vă povestesc eu totul.
BAZAT PE SERIA CĂRȚILOR LUI R.L. STINE, EDITATE DE SCHOLASTIC
ȘI CREATE DE PARACHUTE PRESS
Subtitrarea: Ana-Monica Cojocărescu