Nagyapa!
Mesélj valamit!
Hogyan?
Jól van.
Hozd ide a mesekönyvet!
Nem, ne úgy!
Mesélj egy igaz történetet!
Hm…
Egy igaz történetet?
Igen.
Egy igaz történetet,
ami generációról generációra száll, egészen üknagyapától.
Azt akarom hallani.
Rendben.
Szuper!
Ezt a történetet évszázadok óta őrizzük.
A pusztulás legendája ez, amit az emberiség tettei okoztak.
BASTARD‼ -HEAVY METAL, DARK FANTASY-
A POKOL PUSZTÍTÁSA
Réges-régen, amikor még nem léteztek trollok,
orkok és koboldok a világon,
az emberek világa sokkal gazdagabb volt, mint ma.
Óriási tornyokkal teli városokat építettek, és a régi világ mágiája,
mely azóta örökre elveszett, bevilágította az éjszakai eget.
A városokban acélkocsik járták az utakat.
Az emberek az égen röpködő acélmadarakkal
átkelhettek az óceánok felett, és oda utazhattak, ahová akartak.
Az emberiség olyan fejlett volt,
hogy el tudott utazni a csillagokig.
Nahát!
Az emberiség virágzó civilizációja azonban olyan volt,
mint egy túlérett gyümölcs, ami hamarosan lehullik.
Az emberek szíve
gazdagságuk ellenére megfagyott.
A csalás, az irigység és a bizalmatlanság járványként terjedt köztük.
E szánalmas emberek végül csak magukkal törődtek.
Aztán megszületett a sötétség.
A sötétség megosztotta az emberiséget,
és háborúra kényszerítette őket egymás elleni.
Az emberek visszaéltek a mágiával, ami gazdagságot hozott nekik,
és szörnyű gonoszt szabadítottak a világra.
A démonistenek hordáját,
melyet a pusztítás istene, Anthrasax vezetett.
RENDSZER INDÍTÁSA
A varázslók és az alkimisták ünnepeltek.
Azt hitték, az isten véget vet a háborúnak a világban.
A pusztítás istene, Anthrasax,
félelmetes erővel bírt.
Az égbe fújta a hegyeket,
és a tengerekből forrongó véróceánt csinált.
Villámokat szórt, megtépázta a földet,
és olyan lángokkal égette fel az emberek városait, melyeket víz nem oltott ki.
A démonistenek pusztító ereje sok várost tett a semmivé.
A háború kimenetele biztosnak tűnt.
De ekkor
váratlan dolog történt.
A győzelmet ünneplő embereket,
az egész emberiséget megbénította a halálfélelem.
A pusztítás istene, Anthrasax, figyelmen kívül hagyta teremtői parancsát,
és saját akaratából kezdett cselekedni.
Ez azért történhetett,
mert sok állat és egy ember egyesült a varázslatban, hogy létrehozza őt.
Anthrasax szabad akaratával egyesítette a démonisteneket.
És érzékfeletti képességeit arra használta,
hogy minden élő ember elméjével kommunikáljon.
Én vagyok a pusztító akarat.
Én vagyok az új uralkodó, mostantól engem szolgáltok!
E pillanattól fogva én ítélek felettetek,
ostoba emberek!
Ez hadüzenet volt az emberiség ellen.
Az emberiség kétségbeesetten kiáltott.
A világ seregei összefogtak a démonistenek ellen.
Kétségbeesett küzdelem kezdődött.
A démonistenek hatalma azonban elsöprő volt.
Aznap számtalan ember vérét itta a talaj.
Több száz millió test borította a földet.
Ez a düh a kipusztulás szélére sodorta az emberiséget.
Elvégre is ez volt a démonistenek célja.
A romokban heverő pusztaságban
az emberiség utolsó tagjai a biztos halált várták.
Kétségbeesésükben még a gonoszok és ostobák is megváltásért imádkoztak.
De már túl késő volt.
Ekkor történt…
Messze keleten
egy aranyló fényoszlopot láttak kitörni a földből az ég felé,
s mindezt fülsiketítő üvöltés kísérte.
A káprázatos fényből
egy hatalmas árnyék jelent meg a gonosz istenek előtt.
És hirtelen…
egy alakot láttak: egy szárnyát széttáró sárkányt,
mely egyben egy kardot viselő ember volt.
Te…
A Sárkányharcos csatakiáltást hallatott,
és a magasba emelkedett.
És ezzel elkezdődött.
A két hatalmas lény
egymásnak esett.
Mintha tudták volna, hogy harcolniuk kell.
A démonistenek és a Sárkányharcos harca volt ez.
A heves csata megingatta a Föld alapjait,
és több földrész is az óceánba süllyedt.
Végül
a hetekig tartó küzdelem véget ért.
A Sárkányharcos utolsó támadása
legyőzte a pusztítás Istenét.
Mikor eloszlott a füst, az emberek látták…
Látták, hogy a Sárkányharcos négy pecsétet helyez a démonistenre,
és elzárja a föld alá.
„Négyszáz év múlva
feltörik e pecséteket.
De utódomból Sárkányharcos lesz,
aki elpusztítja a démonistent.”
E szavakat jóslatként írták le,
újra és újra lemásolták, és mindmáig megőrizték
kontinensünk négy várának pincéjében.
Nagyapa!
Mi történt a Sárkányharcossal, miután legyőzte a pusztítás istenét?
„Ó, a háború hatalmas istene!
Elűzték a sötétséget.”
Míg az emberek ünnepeltek,
a Sárkányharcos nyomtalanul eltűnt.
És ezzel vége a történetnek.
Most aludj szépen!
Rendben.
Jó éjt!
Apa!
Azután mi történt a világgal?
A dédapám azt mondta,
hogy sok kontinensen elveszett a csata
a Sárkányharcos és a pusztítás istene között.
A régi világ civilizációja megsemmisült,
és az emberiség nagy része elpusztult.
De az emberiség
másféle varázslatot teremtett, mint ami a régi világban létezett.
A mágikus civilizáció robbanásszerű növekedésnek indult.
De a határterületeken élő tündék
még az embereknél is nagyobb mágikus tudással rendelkeznek.
Akárhogy is, az emberiség kihasználta új varázserejét,
és azóta is fennmaradt.
És még mindig hadakozunk egymás ellen.
Az emberek
mindig is vitatkozni fognak földről, vallásról és fajokról.
Az emberek ilyenek.
Ezért kerültem el a konfliktust,
és döntöttem úgy, hogy idejövök.
Ezért vagyok még életben.
Igaz a történet, amit meséltél?
Nem tudom.
Négyszáz éve történt.
De egy dolog biztos.
A Sárkányharcos létezik.
Igen, ezt tudom.
Lars herceg Meta-llicanában megidézte a legendás Sárkányharcost,
hogy legyőzzön egy sötét varázslót, akit úgy hívnak, Dark Schneider.
Úgy van. Akkoriban még hivatalos pozíciót töltöttem be Meta-llicanában.
Az egyik lovag azt mondta,
hogy a saját szemével látta a Sárkányharcost.
Azt mondta, pont olyan, mint a legendában.
Óriási páncélt visel, és két nagy szárnyat a hátán.
A kezében óriási kardot és pajzsot tart,
szó szerint egy Sárkányharcos volt.
Nem tudom, igazak-e a régi legendák,
de a Sárkányharcos szerepelt bennük.
Ez bizonyos.
De még a Sárkányharcos sem tudta teljesen megölni a gonosz varázslót.
De, megölte, ez biztos.
Csak nem tudtuk…
hogy a gonosz varázsló újjászületőbűbájt vetett ki magára.
Kisbabaként újjászületett,
és az öt lovag egyike megtalálta.
Geo, Meta-llicana főpapja volt az.
Megbűvölte a gyermeket, hogy elzárja a varázserejét.
Hogy a gonosz varázsló
ne támadhasson fel.
De a körülmények úgy hozták,
hogy kénytelenek voltak feltörni a pecsétet.
A gonosz varázsló régi alattvalói létrehozták a Sötét Lázadó Sereget.
Orkok és koboldok segítségével inváziót indítottak
a kontinens négy királysága ellen.
Hogy megküzdhessen a Sötét Lázadó Sereggel,
Meta-llicana feltörte a gonosz varázsló pecsétjét.
Miért harcolt a gonosz varázsló a korábbi alattvalói ellen?
Nem tudom a részleteket.
Egyesek szerint lelkiismerete lett,
mert meg volt kötve a varázsereje, és normális fiúként nőtt fel.
De végül
Meta-llicana megsemmisült.
A Sötét Lázadó Sereg országról országra pusztít.
Súlyos a helyzet.
De a harc nem terjed el eddig,
erre a távoli helyre Meta-llicana és Judas határában.
Egy látogató?
Rég láttalak, Gizun.
Mi járatban?
Üzenetet kaptunk.
Egy lázadó sereg A-Ian-Maide szamurájainak vezetésével
próbálja megölni Kall-Sut, a Sötét Lázadó Sereg vezérét.
Teljes körű támadást indítanak Tiptoa, Judas egykori fővárosa ellen.
Igaz ez?
Igen.
Katonákat toboroznak a lázadó seregbe.
Azért jöttem, hogy behívjalak.
Hiszen A-Ian-Maide lovagja voltál.
Tíz éve letettem a kardot.
Nem segíthetek.
Kérlek!
Ezt a csatát biztos megnyerhetjük.
Az öt lovag közül kettő vesz részt a támadásban.
A-Ian-Maide szamurájmestere,
Schon Mifune, és Meta-llicana nagypapja,
Geo Noto Soto.
Szóval Geo él?
Úgy hallottam.
Geo életben van…
Gyere velem!
Vegyük vissza A-Ian-Maidét!
Apa, vigyázz a házra, amíg nem vagyok itt!
Elmész?
Tartozom A-Ian-Maidének.
Elment.
Mindegy, ki nyer,
remélem, ez a csata lesz az utolsó.
Hé, seggfej!
Ráléptél az arcomra!
Ezt nem úszod meg!
Hallod, amit mondok, Dark Schneider?
És nem mondtátok,
hogy a város az égben van!
A francba!
Az agyamra mész!
A világ nagy bajban van.
Komolyan veszed ezt?
Fogd be, te kis majom!
Kit érdekel a világ?
Engem nem!
Hé!
Te szemét!
Állj le, Vai!
Vedd le a mancsod Yokóról!
Megfogtad a mellét!
Hahó!
Mi lesz a világgal?
Szörnyen az idegeimre mész.
Hagyd békén Yokót!
Yoko?
Seggfej!
Nincs jogod beszélni róla.
Hogy mersz a csajomról beszélni?
Megöllek, baszd meg!
Ne játszd az agyad!
Ki mondta, hogy a csajod?
Yokóval
a múltkor majdnem csókolóztunk az öltözőben.
Mi?
Na ehhez mit szólsz?
Ezt csináltad, amíg aludtam?
Igen? És te mit szólsz ehhez?
A fürdőben majdnem csináltuk!
Majdnem szerelmeskedtünk.
Lehetetlen…
Csókolózni már rengetegszer csókolóztunk!
Yokóval jóval régebb óta ismerjük egymást, mint ahogy azt el tudod képzelni.
Dark Schneider! Vai!
Gyertek el onnan!
Mi? Nem hallak ebben a zajban!
De hangos ez a valami!
Olyan, mint…
valami morajlás…
Szorítsd össze a fogad!
Készülj!
Lucien!
Még több fog lezuhanni!
Mik ezek?
A Sógunmágusok léghajói.
Mindet eltalálták,
és most lezuhannak.
Mi okozhatta ezt?
Egy…
sárkány!
King Crimson Glory őrzője.
Úgy tűnik,
a sárkány megtámadta a léghajókat.
Most, hogy elpusztította a léghajókat, elrepül.
Ó, ezt nézzétek!
Tisztulnak a felhők King Crimson Glory körül.
Mi az?
Lucien!
Lucien?
Ne!
Betemették Lucient.
Ez nem lehet…
Jaj, ne!
Au!
Ez fájt!
Micsoda bajkeverő kölyök!
Ez nagyon nem menő.
Ezért utálom a gyerekeket.
Mi?
Ki a fene vagy te?
Lucien is itt van.
Nesze!
Oké, srácok, egyesüljünk!
- Igen! - Oké!
EGYESÜLÉS
- Felépítés! - Felépítés!
Visszatértem!
Én, a jóképű hős,
Dark Schneider!
Mi?
Érthetetlen, hogy működik a teste.
Hé, Dark Schneider!
Hogy mertél eldobni, mint egy labdát?
Mit bámulsz?
Ti nem aggódtok?
Az összes léghajójuk
a templomhoz közel szállt le, ott, ahol Sheila van.
A pusztítás alapján
egyikük sem élhette túl.
Szerintem a „becsapódás” pontosabb szó, mint a „leszállás”.
A Sógunmágusokat eltalálta a sárkány, és lezuhantak, halálra zúzták magukat.
Megérdemlik.
Ő is velük volt?
Még ha túl is élték,
komoly sérülést szenvedhettek.
Keressük meg Sheila hercegnőt!
Átkozott idióták!
Hát mind vakok vagytok?
Mutasd magad!
Tudom, hogy ott bujkálsz!
Damned!
Elhibáztad.
Egy hang?
Hol van?
Jól látod, Dark Schneider, a varázsló.
Észrevetted az árnyékomat.
Beszél az árnyék?
Lehetséges, hogy…
Most, hogy találkoztunk,
nem engedhetem, hogy eljuss a templomhoz.
Árnymester vagyok,
és Sógunmágus.
A nevem Bol Gil Bol.
Árnymester?
Igen.
Kedvemre irányítok minden árnyékot.
Ne játszd a menőt, seggfej!
Ne légy vakmerő!
Ő egy Sógunmágus.
Csak nem Kai Harn?
Sean Ari nincs veled?
Ran aggódott érted…
Te sosem fogod be?
Ne is próbáld!
Nem győzhetsz le engem,
és a szamurájok sem.
Micsoda?
Hé, Lars! Hallasz engem?
Egy hang a fejemben. Telepátia?
Mi az, Dark Schneider?
Úgy tűnik,
elég rosszul áll a helyzet.
A szemem.
Nem látok.
Semmit sem látok.
Az égvilágon semmit.
Biztos az ütéstől, amikor eltalált a léghajó.
Mi…
Micsoda?
Most már tudom, hol van King Crimson Glory.
Végre megtaláltam.
Az utolsó pecsét.
A feliratot fordította: Zsámán Jetta