Farfar.
Berätta en saga.
Va?
Okej.
Ge mig sagoboken.
Nej, inte så.
Berätta en sann historia.
Tja…
En sann historia?
Ja.
En sann historia som har förts vidare
genom generationerna, ända tillbaka till farfars farfar.
Det är vad jag vill höra.
Okej, då.
Härligt!
Det här är en historia som har förts vidare genom tiderna.
En legend om förstörelse från mänsklighetens gärningar.
BASTARD!! - HEAVY METAL, DARK FANTASY
HELL'S REQUIEM
För länge sedan, i en tid då det inte fanns
troll, orcher eller vättar i världen.
Människornas värld var mycket rikare än i dag.
De byggde städer med enorma torn och antikens magi,
som nu är förlorad, lyste upp natthimlen.
Vagnar av stål körde genom städerna.
Och genom att använda stålfåglar som svävade i skyn,
kunde folk korsa haven och resa vart de ville.
Mänskligheten var så avancerad
att de till och med kunde resa till stjärnorna högt ovanför himlen.
Oj.
Men mänsklighetens välmående civilisation
var som en övermogen frukt redo att falla.
Trots deras rikedomar
blev folkets hjärtan kalla.
Bedrägeri, avundsjuka och misstro spred sig som en sjukdom.
Till slut började människorna bara bry sig om sig själva.
Sen föddes mörkret.
Mörkret delade mänskligheten i två delar
och drev dem till att kriga mot varandra.
Människorna förvred magin som hade gett dem välstånd
och släppte lös en fruktansvärd ondska.
En hord demongudar,
ledda av förstörelsens gud, Anthrasax.
STARTAR SYSTEM
Magikerna och alkemisterna jublade.
De trodde att den här guden skulle eliminera stridigheter i världen.
Kraften hos förstörelsens gud, Anthrasax,
var verkligen skrämmande.
Bergen sprängdes i luften
och haven förvandlades till kokande hav av blod.
Det regnade blixtar över marken, jorden slets sönder,
och mänsklighetens städer brändes upp med lågor som vattnet inte kunde släcka.
Demongudarnas destruktiva kraft förstörde många städer.
Krigets utgång verkade säker.
Men då
hände nåt oväntat.
Folket som firade segern,
nej, hela mänskligheten, paralyserades av dödsfruktan.
Förstörelsens gud, Anthrasax, ignorerade sin skapares order
och började agera av egen vilja.
Det kan ha hänt
då de djur som magiskt förenats för att skapa den inkluderade en människa.
Med sin fria vilja förenade Anthrasax demongudarna.
Och använde sina utomsinnliga förmågor
för att kommunicera med varje levande människas sinne.
Jag är viljan att förgöra.
Jag är den nya härskaren, och jag har nedstigit till er!
Från och med nu ska jag döma
er, dåraktiga människor.
Det var en krigsförklaring mot mänskligheten.
Hela mänskligheten gav ifrån sig ett skräckslaget skrik av förtvivlan.
Världens arméer enades för att döda demongudarna.
En desperat kamp inleddes.
Men demongudarnas makt var överväldigande.
Den dagen svalde marken blod från otaliga människor.
Hundratals miljoner kroppar täckte jorden.
Ställd inför det raseriet, var mänskligheten nära att utrotas.
Det var trots allt det som demongudarna var skapta för.
I den ödelagda ödemarken
kunde mänskligheten bara vänta på döden.
I sin förtvivlan, bad till och med de onda och de dåraktiga om frälsning.
Men det var redan för sent.
Det var då det hände.
Långt österut, såg folket
en gyllene ljuspelare komma upp ur marken
med ett öronbedövande dån som sköt upp mot himlen.
Inifrån det bländande ljuset
dök en enorm skugga upp för att stå framför de onda gudarna.
Och överraskande nog
liknade varelsen både en drake som bredde ut sina vingar
och en jättemänniska som svingade ett svärd.
Du…
Utan förvarning gav drakriddaren ifrån sig ett stridsrop
och lyfte mot skyn.
Och så började det.
De två kolossala varelserna
var låsta i strid.
Som om de visste att de var ämnade att strida.
Striden mellan demongudarna och drakriddaren fortsatte.
Striden skakade jordens grundvalar
och flera kontinenter sjönk ner i havet.
Till slut
nådde striden, som varat i veckor, sitt slut.
Drakriddarens sista attack
besegrade förstörelsens gud.
När röken skingrades såg folket det…
De såg drakriddaren sätta fyra sigill på demonguden
och försegla guden djupt under jorden.
"Om 400 år
kommer sigillen att brytas.
Men min ättling ska återigen bli drakriddaren
och förgöra demonguden."
Orden skrevs ner som profetior,
kopierades om och om igen och hålls än i dag gömda
i källarna till fyra slott på denna kontinent.
Du, farfar.
Vad hände med drakriddaren efter att ha besegrat förstörelsens gud?
"Åh, store krigsgud!
Mörkret är förvisat."
Medan världens folk jublade
försvann drakriddaren spårlöst.
Och så slutar sagan.
Sov nu.
Okej.
God natt.
Pappa.
Vad hände med världen efter det?
Min gammelfarfar berättade
att många kontinenter förlorades i striden
mellan drakriddaren och förstörelsens gud.
När den antika civilisationen var borta,
gick större delen av mänskligheten under.
Men mänskligheten skapade
magi av ett annat slag än den antika världen.
Den magiska civilisationen växte explosionsartat.
Och alverna i de yttre länderna
besitter ännu större magiska kunskaper än mänskligheten.
Hur som helst, mänskligheten använde sin nya magi
och har lyckats överleva fram till i dag.
Och vi för fortfarande krig mot varandra.
I alla tider
kommer människor att ha dispyter om mark, religion och ursprung.
Det är så vi människor är.
Det var därför jag undvek konflikter
och valde att bo ända här ute.
Tack vare det lever jag fortfarande.
Är historien du berättade sann?
Jag vet inte.
Det hände för 400 år sen.
Men jag kan säga en sak.
Drakriddaren är verklig.
Ja, jag känner till det.
Prins Lars av Meta-llicana tillkallade den legendariske drakriddaren
för att besegra den onde trollkarlen Dark Schneider, eller hur?
Det stämmer. Jag hade fortfarande en officiell position i Meta-llicana då.
En av riddarna sa
att han såg drakriddaren med egna ögon.
Han sa att den såg ut precis som i legenden.
En jätte klädd i rustning och med två stora vingar på ryggen.
Den höll i ett stort svärd och en sköld.
Det var bokstavligen en drakriddare.
Jag vet inte om de gamla legenderna är sanna.
Men drakriddaren var inblandad.
Så mycket är säkert.
Men inte ens drakriddaren kunde döda den onda trollkarlen.
Jo, den dödade honom.
Vi visste bara inte…
…att den onda trollkarlen hade lagt en reinkarnationsformel på sig själv.
Han återföddes som bebis
och en av de fem riddarna hittade honom.
Det var Geo, Meta-llicanas överstepräst.
Han förtrollade barnet för att försegla hans magiska krafter.
Den onda trollkarlen
skulle aldrig återuppstå.
Men,
omständigheterna tvingade dem att bryta förseglingen.
Den onda trollkarlens gamla undersåtar bildade den Mörka rebellarmén.
Med orcher och troll som soldater, inledde de en invasion
mot kontinentens fyra kungariken.
För att bekämpa den Mörka rebellarmén
bröt Meta-llicana sigillet på den onda trollkarlen.
Varför slogs den onda trollkarlen mot sina tidigare underhuggare?
Jag känner inte till detaljerna.
Vissa säger att han har fått ett samvete
för att hans magi förseglades och han växte upp som en vanlig pojke.
Men i slutändan
förstördes Meta-llicana.
Och den Mörka rebellarmén ödelägger land efter land.
Det är allvarligt.
Men striderna sprider sig inte så här långt,
till den här avlägsna platsen på gränsen mellan Meta-llicana och Judas.
En besökare?
Det var ett tag sen, Gizun.
Vad gör du här?
Vi fick ett meddelande.
En rebellarmé ledd av samurajerna från A-Ian-Maide
försöker döda Kall-Su, ledaren för den Mörka rebellarmén.
De ska anfalla Tiptoa, Judas före detta huvudstad.
Är det sant?
Ja.
De rekryterar fler soldater till sin rebellarmé.
Jag kom för att bjuda in dig.
Du var riddare av A-Ian-Maide.
Jag la ner svärdet för tio år sen.
Jag kan inte hjälpa dig.
Kom igen!
Vi kan vinna den här striden.
Två av de fem riddarna ska delta i attacken.
Samurajmästaren av A-Ian-Maide,
Nills Schon Mifune, och översteprästen i Meta-llicana,
Geo Noto Soto.
Menar du att Geo lever?
Det är vad jag har hört.
Geo lever.
Följ med mig.
Vi tar tillbaka A-Ian-Maide.
Pappa, ta hand om huset medan jag är borta.
Ska du åka?
Jag står i skuld till A-Ian-Maide.
Han är borta.
Oavsett vem som vinner,
hoppas jag att denna stora strid blir den sista.
Hördu, skitstövel!
Du klev på mitt ansikte!
Du kommer inte undan med det.
Lyssnar du på mig, Dark Schneider?
Dessutom,
du sa inte ens att staden låg i himlen.
Fan också!
Du gör mig förbannad!
Världen är i fara.
Tar du det här på allvar?
Håll käften, din lilla apa!
Vem bryr sig om världen?
Inte jag!
Hallå!
Din jävel!
Sluta, Vai!
Bort med tassarna från Yoko!
Du tog henne på brösten.
Hallå?
Världen, då?
Du går mig verkligen på nerverna.
Håll dig borta från Yoko!
Yoko?
Din jävel!
Du har ingen rätt att prata om henne.
Hur vågar du prata om min kvinna?
Jag ska fan döda dig.
Skärp dig!
Vem sa att hon är din kvinna?
Yoko och jag
hånglade nästan i omklädningsrummet häromdagen.
Va?
Vad sägs om det?
Var det det du gjorde medan jag sov?
Jaså? Vad sägs om det här?
Vi kom nästan till hemmabasen i badet!
Vi gick nästan hela vägen.
Inte en chans…
Vi har redan kommit till första basen många gånger!
Yoko och jag har känt varandra längre än du kan drömma om.
Dark Schneider! Vai!
Bort därifrån!
Va? Jag hör dig inte över oljudet.
Det är högt.
Det är som ett mullrande…
…ljud…
Bit ihop!
Håll i dig!
Lucien!
Titta, fler kraschar.
Vad är det?
Det är Shogun-magikernas luftskepp.
Alla har träffats
och kraschar.
Vad kan ha orsakat det?
Det är en…
…drake!
Väktaren av Djupröda kungens ära.
Luftskeppen verkar
ha attackerats av draken.
Nu när den har förstört luftskeppen flyger den iväg.
Titta där.
Molnen runt Djupröda kungens ära skingras.
Vad är det?
Lucien!
Lucien?
Nej…
Lucien blev krossad.
Det är inte möjligt.
Åh nej…
Aj!
Det gjorde ont.
Vilken besvärlig unge.
Du är så ocool.
Det är därför jag hatar barn.
Va?
Vem fan är du?
Lucien är också här.
Här får du!
Okej, dags för sammanslagning!
-Ja! -Okej!
SAMMANSLAGNING
-Bygg upp! -Bygg upp!
Jag är tillbaka!
Den stilige hjälten,
Dark Schneider!
Va?
Hans kropp är obegriplig.
Hallå, Dark Schneider!
Hur vågar du kasta mig som en boll?
Vad tittar du på?
Är ni inte oroliga?
Alla deras luftskepp landade
närmare templet där Sheila är än vi.
Att döma av förstörelsen
kan ingen av dem ha överlevt.
Jag tror att "kraschade" är ett mer passande ord än "landade".
Shogun-magikerna träffades av draken och kraschade mot sin död.
Rätt åt dem.
Var han en av dem?
Även om nån överlevde
måste de vara svårt skadade.
Vi går till prinsessan Sheila.
Era jävla idioter!
Är ni blinda?
Visa er!
Jag vet att ni gömmer er där inne!
Förbannat!
Du missade.
En röst?
Var är han?
Bra observerat, trollkarlen Dark Schneider.
Du såg min skugga.
Pratar skuggan?
Kan det vara...?
Nu när jag har träffat dig,
kan jag inte låta dig nå templet.
Jag är skuggutövare
och Shogun-magiker.
Jag heter Bol Gil Bol.
En skuggutövare?
Det stämmer.
Jag kan kontrollera alla skuggor som jag vill.
Försök inte spela cool, skitstövel!
Var inte vårdslös.
Han är en Shogun-magiker.
Är det inte Kai Harn?
Är inte Sean Ari med dig?
Ran var orolig för dig...
Slutar du aldrig prata?
Försök inte.
Ni kan inte slå mig.
Inte samurajerna heller.
Va?
Hallå, Lars. Hör du mig?
En röst i mitt huvud. Telepati?
Vad är det, Dark Schneider?
Faktiskt,
så ser det inte så bra ut.
Det är mina ögon.
Jag ser inget.
Jag ser inte ett dugg.
Inget alls.
Det måste vara chocken när luftskeppet träffade mig.
Va…
Va?
Nu vet jag var Djupröda kungens ära finns.
Jag har äntligen hittat det.
Det sista sigillet.
Undertexter: Carita Koro