Агов, дідусю.
Розкажи мені щось.
Га?
Гаразд.
Принеси мені збірку казок.
Ні, щось інше.
Розкажи мені правдиву історію.
Гм…
Правдиву історію?
Так.
Правдиву історію, яку переказували
поколіннями з діда-прадіда.
Ось що я хочу послухати.
Ну гаразд.
Чудово!
Цю історію переказували сторіччями.
Легенду про руйнування, спричинене діями людства.
ВИРОДОК!! ТЕМНИЙ БОГ РУЙНУВАННЯ
РЕКВІЄМ ПЕКЛА
Давним-давно, у ті часи, коли не було
на світі ні тролів, ні орків, ні гоблінів.
Світ людей був значно багатшим, ніж нині.
Вони будували міста з велетенських веж, а розвинена магія стародавнього світу,
тепер утрачена назавжди, осяювала нічне небо.
Сталеві колісниці їздили містами.
А завдяки сталевим птахам, що ширяли небом,
люди могли перетинати океани й подорожувати, куди заманеться.
Людство було таке розвинене,
що вони навіть могли подорожувати до зірок далеко за небесами.
Ого.
Однак квітуча цивілізація людей
була як перестиглий фрукт, готовий упасти.
Попри багатства
серця людей почали холоднішати.
Обман, заздрість і недовіра ширилися, неначе хвороба.
Зрештою, жалюгідні люди почали дбати тільки про себе.
Тоді з’явилася темрява.
Темрява розділила людство на два табори
й змусила їх вести війну одне проти одного.
Люди спотворили велику магію, що принесла їм процвітання,
випустивши у світ жахливе зло.
Орду демонічних богів,
яких вела богиня руйнування, Антрасакс.
ЗАПУСК СИСТЕМИ
Маги й алхіміки тішилися.
Вони думали, ця богиня покладе край розбрату у світі.
Сила богині руйнування Антрасакс
була справді жахаюча.
Вона підкидала гори до неба
й перетворила моря на киплячі океани крові.
Неначе дощем укривала блискавками землю, розриваючи її на частини,
і спалювала людські міста вогнем, який не могла згасити вода.
Руйнівна сила демонічних богів сплюндрувала багато міст на попіл.
Результат цієї війни видавався очевидним.
Але згодом
сталося дещо неочікуване.
Люди, що святкували перемогу,
ні, усе людство було паралізоване страхом смерті.
Богиня руйнування Антрасакс проігнорувала накази своїх творців
і раптом почала діяти з власної волі.
Можливо, це сталося,
бо серед багатьох тварин, яких магічно об’єднали для її створення, була людина.
Отримавши власну волю, Антрасакс об’єднала демонічних богів.
І використала екстрасенсорні здібності,
щоб поспілкуватися з розумом кожної живої людини.
Я — бажання руйнувати.
Я — нова володарка, і я прийшла до вас!
Віднині я судитиму вас,
дурні люди.
Це було оголошенням війни проти людства.
Усе людство зайшлося в розпачі криком жаху.
Армії світу об’єдналися, щоб убити демонічних богів.
Почалася відчайдушна битва.
Однак сила демонічних богів була надто великою.
Того дня на землю пролилася кров незліченної кількості людей.
Сотні мільйонів трупів укрили землю.
Зустрівшись із тією люттю, людство опинилося на межі зникнення.
Зрештою, для цього демонічних богів і створили.
У сплюндрованих пустищах, що залишилися,
залишки людства могли тільки чекати на смерть.
У відчаї навіть навіжені й дурні молилися про спасіння.
Але було вже надто пізно.
Ось коли це сталося…
Далеко на сході люди побачили
стовп золотого світла, що вдарив із землі
з шаленим ревом і простягнувся до неба.
Зі сліпучого світла
з’явилася велетенська тінь, що виступила проти богів зла.
І неочікувано…
велична істота нагадувала і дракона з піднятими крилами,
і велетенську людину з мечем.
Ти…
Без попередження воїн-дракон прокричав бойовий клич
і піднявся в небо.
І почалося.
Два колосальні створіння
зчепилися в битві.
Ніби вони знали, що їм судилося битися.
Битва між демонічними богами й воїном-драконом не припинялася.
Люта битва потрясла земні надра,
й декілька континентів потонули в океані.
Зрештою
бій, що тривав тижнями, дійшов до свого завершення.
Остання атака воїна-дракона
перемогла богиню руйнування.
Коли дим розвіявся, люди побачили це…
Вони побачили, як воїн-дракон наклав на демонічну богиню чотири печаті,
і запечатав богиню глибоко під землею.
«За чотириста років
ці печаті буде зламано.
Але мій наступник знову стане воїном-драконом
і знищить богиню демонів».
Ці слова записали як пророцтво,
копіювали знову й знову, і вони донині безпечно приховані
в підземеллях чотирьох замків на цьому континенті.
Агов, дідусю.
Що трапилося з воїном-драконом, коли він переміг богиню руйнування?
«Великий боже війни!
Темряву вигнано».
Поки люди по всьому світу ревіли від радості,
воїн-дракон безслідно зник.
Так і закінчується ця історія.
А тепер іди спати.
Гаразд.
Добраніч.
Тату.
Що трапилося зі світом після цього?
Мій прапрадід казав мені,
що багато континентів було втрачено в битві
між воїном-драконом і богинею руйнування.
Коли цивілізація стародавнього світу зникла,
більша частина людства загинула.
Але людство створило
магію іншого виду, не таку, яка була в стародавньому світі.
Магічна цивілізація нестримно зростала.
А ельфи із зовнішніх земель
володіють навіть більшим знанням магії, ніж людство.
У будь-якому разі, людство скористалося своєю новою магією
й змогло проіснувати до наших днів.
А ми досі ведемо війни одне з одним.
За будь-якої доби
люди сперечатимуться через землю, релігію, расу.
Такі вже ми, люди, є.
Тому я уник конфлікту
й обрав життя тут, у далині.
Завдяки цьому я досі живий.
Твоя історія правдива?
Я не знаю.
Це все сталося 400 років тому.
Але одне я тобі можу сказати.
Воїн-дракон справжній.
Так, я це знаю.
Принц Ларс із Металлікани викликав легендарного воїна-дракона,
щоб перемогти злого чаклуна на ім’я Дарк Шнайдер, так?
Саме так. Тоді я ще був урядовцем Металлікани.
Один із лицарів сказав,
що бачив воїна-дракона на власні очі.
Сказав, що він зовсім як у легенді.
Велетенський, укритий бронею й із двома великими крилами на спині.
Із великими мечем і щитом
це був цілковито воїн-дракон.
Не знаю, чи правдиві старі легенди.
Але воїн-дракон був причетний.
Це вже точно.
Але навіть воїн-дракон не зміг остаточно убити злого чаклуна.
Ні, він убив його, зрозумій.
Ми просто не знали…
що злий чаклун наклав на себе заклинання реінкарнації.
Він переродився дитям,
і один із П’яти лицарів знайшов його.
Це був Джіо, Верховний жрець Металлікани.
Він зачарував дитя, щоб запечатати його магічні сили.
Злий чаклун
ніколи б не зміг відродитися.
Але
обставини змусили їх зламати печать.
Старі посіпаки злого чаклуна утворили Армію темних повстанців.
Використовуючи орків і гоблінів у якості солдат, вони вторглися
у чотири королівства континенту.
Щоб протистояти Армії темних повстанців,
Металлікана зламала печать злого чаклуна.
Чому злий чаклун бився проти своїх колишніх посіпак?
Подробиці мені невідомі.
Дехто каже, що в нього з’явилася совість,
бо його магія була запечатана, а він ріс як звичайний хлопчик.
Але, зрештою,
Металлікану було знищено.
А Армія темних повстанців плюндрує країну за країною.
Це складна справа.
Але війна не дістане так далеко,
до цього віддаленого куточка на кордоні Металлікани та Юди.
Гість?
Давно тебе не бачив, Гізуне.
Що тебе сюди привело?
Щойно отримали повідомлення.
Армія повстанців під проводом самураїв А-Ян-Мейд
намагається вбити Калл-Су, лорда Армії темних повстанців.
Вони розгорнули повномасштабний напад на Тіптоа, колишню столицю Юди.
Це правда?
Так.
Вони добирають солдатів до армії повстанців.
Я прийшов тебе запросити.
Ти був лицарем А-Ян-Мейд.
Я повішав меч десять років тому.
Я не можу тобі допомогти.
Та годі, друже!
Ми точно зможемо перемогти в цій битві.
Двоє з П’яти лицарів візьмуть участь у нападі.
Голова самураїв А-Ян-Мейд,
Нільс Шон Міфуне, і Верховний жрець Металлікани,
Джіо Ното Сото.
Кажеш, Джіо живий?
Я так чув.
Джіо живий…
Ходімо зі мною.
Повернімо А-Ян-Мейд.
Тату, наглянь за домом, поки мене не буде.
Ти поїдеш?
Я завинив перед А-Ян-Мейд.
Він пішов.
Байдуже, хто переможе,
сподіваюся, ця велика битва стане останньою.
Агов, сволото!
Ти наступив на моє обличчя!
Тобі це так не минеться.
Ти мене слухаєш, Дарку Шнайдере?
А ще
ти нам навіть не сказав, що місто в небі.
Прокляття!
Боже, ти мене так дратуєш!
Світ у великій халепі.
Ти серйозно до цього ставишся?
Стули пельку, мавпочко!
Кому світ небайдужий?
Не мені!
Агов!
Виродок!
Зупинися, Ваю!
Прибери свої лапи від Йоко!
Ти щойно схопив її за груди.
Агов, чуєш?
Що ти казав про світ?
Ти сильно дієш мені на нерви.
Тримайся від Йоко подалі!
Йоко?
Наволоч!
Ти не маєш права про неї говорити.
Як ти смієш говорити про мою жінку?
Чорт забирай, я тебе прикінчу.
Змирися вже!
Хто тобі сказав, що вона твоя жінка?
Ми з Йоко
днями ледь не дійшли до першої бази у роздягальні.
Що?
Як тобі таке подобається?
То от чим ти займалася, поки я спав?
О, так? Ну а як щодо цього?
У ванній у нас був ледь не хоумран!
Ми ледь не пішли до кінця.
Не може бути…
Ми вже були на першій базі багато разів!
У нас із Йоко набагато насиченіша історія, ніж ти можеш навіть уявити.
Дарку Шнайдере! Ваю!
Забирайтеся звідти!
Що? Я тебе не чую через цей шум.
Боже, як гучно.
Наче гуркотить…
шум…
Зчепи зуби!
Тримайся!
Люсьєне!
Дивіться, падають іще.
Що це?
Це повітряні судна Магів-сьогунів.
У них усіх влучили,
і вони падають.
Що могло таке зробити?
Це…
дракон!
Страж Слави Багряного Короля.
Здається, на повітряні судна
напав той дракон.
Він знищив повітряні судна й тепер летить геть.
О, тільки подивіться на це.
Хмари навколо Слави Багряного Короля розвіюються.
Що це таке?
Люсьєне!
Люсьєне?
Ні…
Люсьєна розчавило.
Не може бути…
О ні…
Ой!
Боляче.
Халепа, а не малий.
Боже, ти просто відстій.
Тому я ненавиджу дітей.
Що?
Хто ти в біса такий?
Люсьєн теж тут.
Ось тобі!
Гаразд, друзі, час з’єднатися!
-Так! -Гаразд!
З’ЄДНАННЯ
-Зібратися! -Зібратися!
Я повернувся!
Красивий герой,
Дарк Шнайдер!
Га?
Його тіло просто не зрозуміти.
Агов, Дарку Шнайдере!
Як ти смієш кидати мене, наче м’яч?
Куди ти дивишся?
Хіба ви не переймаєтеся?
Усі їхні повітряні судна приземлилися
ближче до храму, у якому Шейла, ніж ми.
З огляду на ці руйнування,
ніхто з них не міг вижити.
Думаю, тут краще підходить слово «впали», а не «приземлилися».
У Магів-сьогунів поцілив дракон, і вони розбилися на смерть.
Їм по заслугах.
Він був серед них?
Навіть якщо хтось із них вижив,
то його серйозно поранено.
Прямуймо до Принцеси Шейли.
Прокляті дурні!
Ви що, усі сліпі?
Покажися!
Я знаю, що ти там ховаєшся!
Демнд!
Ти промазав.
Голос?
Де він?
Гарно підмітив, магу Дарку Шнайдере.
Ти помітив мою тінь.
Тінь говорить?
Можливо, це…
Тепер ми зустрілися,
і я не дам тобі дістатися храму.
Я майстер тіней
і Маг-сьогун.
Мене звати Бол Гіл Бол.
Майстер тіней?
Саме так.
Я можу керувати всіма тінями, якими забажаю.
Не вдавай крутого, наволоч!
Не лізь на рожен.
Він Маг-сьогун.
Ну, це ж Кай Гарн.
Шін Арі не з тобою?
Ран переймався за тебе…
Ти хоч колись мовчиш?
І не намагайся.
Ні тобі мене не перемогти,
ні самураям.
Що?
Агов, Ларсе. Чуєш мене?
Голос у мене в голові. Телепатія?
У чому річ, Дарку Шнайдере?
Власне,
ситуація видається дещо кепською.
Річ у моїх очах.
Я не бачу.
Чорт забирай, я нічого не бачу.
Зовсім нічого.
Певно, це через шок від удару повітряного судна.
Щ…
Що?
Тепер я знаю, де знаходиться Слава Багряного Короля.
Нарешті я її знайшов.
Останню печать.
Переклад субтитрів: Сергій Гнатенко