Klar?
Er du glad for at hedde Magic Johnson?
-Det må da være noget af et pres. -Ja.
I kender ham og elsker ham.
Tag godt imod nummer 32, Earvin "Magic" Johnson!
-Magic, Magic. -Magic.
Magic Johnson, ham vil jeg være.
Magic Johnson, manden, myten, legenden.
Magic Johnsons speciale var at aflevere bolden.
Og han gjorde det med stil og med glans.
Magic gjorde det med et smil. Han gjorde det med glæde.
Folk omkring ham blev bedre. De fik deres egen mytologi,
fordi de var på hold med et mytologisk væsen.
Måden, han spillede.
Magics kig-væk-afleveringer virkede helt synske.
Alle giver Michael Jordan æren for at have ændret NBA.
Det var, da Magic Johnson kom, at spillet ændrede sig.
Jeg var Chicago Bulls-fan, men jeg må sige,
Magic Johnson var ret god.
Her kommer magikeren!
Og I ved godt, at vi er nummer et!
Han var den største stjerne i en galakse af stjerner.
Det er stort her i Los Angeles.
Han er stadig Los Angeles' mest populære spiller.
Han er elsket af alle her i byen. Ingen kan ikke lide Magic.
Han hed ikke Magic. Han hed Earvin Johnson Jr.
Jeg sagde både Earvin og Magic. Det er to forskellige personligheder.
Magic elsker publikum.
Han elsker stemningen omkring basketballspillere.
Earvin vil gerne væk fra alt det.
Earvin og Magic er meget forskellige.
Magic stod foran kameraet, stort smil, grinede, elskede opmærksomheden.
Earvin er ret utålmodig. Og han er meget kontrollerende.
Han var streng ved dig, ikke?
Vi kalder ham ikke Magic. Han hedder Earvin og et par andre ting.
Earvin kan ikke lide at tabe i noget. Ikke engang i dam.
Earvin Magic Johnson ville ikke have det for nemt.
Han var næppe kommet nemt til mange ting i sit liv.
Alt er gået nemt og hurtigt, men det kan lige så hurtigt forsvinde.
Han hedder Earvin. Jeg kalder ham ikke Magic.
Magic er en figur, der spillede basketball. Som en superhelt.
Så må jeg jo være Magic.
Johnson afleverer!
Johnson frem mod kurven. Måske den bedste collegespiller lige nu.
Rygterne siger, at det var din sidste collegekamp,
og at du er på vej væk fra Michigan State.
Ja.
Kan den sættes op?
Jeg vil gerne sige hej til alle mine holdkammerater.
Og hvordan går det?
Godmorgen. Det er en varm morgen.
Og så vil jeg gerne sige...
...at det har været hårdt. Det er...
Jeg har været meget igennem.
De studerende og folk omkring mig vil gerne vide, hvad jeg skal nu.
Mister Michigan States fans deres stjerne, Earvin Magic Johnson?
Med triumferende råb eller skuffede tårer
tror mange, at Johnson bliver førstevalg i årets NBA-udvælgelse.
Holdene med bedst chance for at få ham er Lakers eller Bulls.
Jeg glemmer aldrig, hvor spændte alle var på den udvælgelse.
Vi havde chancen for at få Earvin Magic Johnson.
Til sidst i sæsonen '78-'79
slog to hold plat eller krone om, hvem der skulle vælge først.
Så Lakers og Bulls slog plat eller krone.
Magics spillestil vil give nyt liv
til Chicago, hvis han vælger at blive professionel.
Jeg har ikke haft tid til at tænke over det,
men der er jo en deadline, så jeg måtte jo give dem et svar i dag.
Jeg talte med Bill Sharman.
Bill var manager for Lakers, og jeg sagde: "Må vi godt sige resultatet?"
For vi bad vores fans beslutte, om vi skulle vælge plat eller krone.
NBA-kommissær Larry O'Brien er klar med mønten,
begge hold venter ved telefonen, og Bulls' manager Rod Thorn har valgt.
Jeg valgte altid plat.
Vores fans sagde: "Vælg krone."
Hvad vælger Chicago?
-Chicago vælger krone. -Chicago vælger krone.
I New York kastede kommissæren mønten.
For Lakers var han manden,
som skulle ændre hele klubbens skæbne.
Og når nogen får et tilnavn som "Magic"...
Hvad forventer man?
Vi kaster mønten.
Det blev plat!
-Lakers bønner er blevet hørt. -Los Angeles får førsteret til Magic.
LAKERS ER HELDIGE ER DET MAGI?
Okay, så... i næste sæson...
...søger jeg om dispensation. Jeg skal være professionel.
Klokken er præcis 12.
Udvælgelsen begynder nu. Velkommen til alle fansene,
som skal bidrage til en vellykket dag.
Los Angeles Lakers vælger først.
Los Angeles Lakers vælger Earvin "Magic" Johnson
fra Michigan State, 2,03 m, 90 kg.
Earvin "Magic" Johnson fra Michigan State
blev valgt af Los Angeles Lakers i dag
som førstevalg i udvælgelsen til NBA.
Jeg hedder Earvin "Magic" Johnson.
Men jeg er født Earvin Johnson Jr.
Da jeg blev valgt af Lakers og kom ud af flyet i L.A...
Hold da op!
Så skulle jeg ind og bevise, at jeg kunne spille i NBA
og være en leder for Lakers.
Jeg ville virkelig ikke have, at han tog derned.
Han var kun 19 år gammel.
Det var første gang, han skulle være væk fra sin familie.
Jeg vidste jo ikke, hvad der ville ske med min lille dreng.
Lakers valgte først. De tog Earvin Magic Johnson.
-En meget spændende ung mand. -Han har en tiltalende personlighed.
Han lyser op i hele det sydlige Californien.
Kan du se det her? Jeg lever for lortet.
Hvis jeg var Superman, ville det være mit "S".
Men jeg er ikke Superman, jeg er Snooperman.
Det er mit symbol. Laker-banden.
Jeg hørte om Magic første gang i 1978, da han spillede på college.
Og året efter i '79...
Da Lakers fik Magic Johnson, blev vi mere end begejstrede.
Her står vi.
L.A. NYDER MAGIEN
Jeg kan huske, da han kom.
Der gik rygter om, at Earvin Magic Johnson kom til sommerkampen.
Jeg var på vej til kampen og spurgte træneren:
"Hvor mange kommer der?"
Og han sagde: "Der kommer kun et par hundrede."
Der var helt fyldt. Måske 3.000 mennesker. Kun ståpladser.
L.A.-fans. Og så kom han gående.
Der var flere hundrede børn, der fulgte efter ham.
Man kunne mærke, at noget var forandret. Det lå i luften.
Jeg er helt klar, især hvis fansene er så dejlige, som de var i aften.
Fans, kommer I?
Cooper-interview, første optagelse.
Undskyld.
Michael Cooper, Los Angeles Lakers, alias Dark Gable,
alias "Lockdown Motherfucker", alias "Buck Naked".
Vi sad inde i omklædningsrummet, og han var ikke kommet endnu.
Det var mit andet år hos Lakers.
Jeg vidste, der foregik noget.
Vi vidste, at Magic var ude på p-pladsen, for vi kunne høre hans ghettoblaster.
Jeg havde en stor ghettoblaster med fra Lansing, Michigan.
Jeg spillede Parliament-Funkadelics dengang.
Hans yndlingsband var Parliament-Funkadelics.
Men Kareem kunne bedst lide stille musik.
Vi hørte musikken, og så kom han ind.
Kareem er en stille mand. En mand af få ord.
Han kiggede bare på mig og sagde: "Knægt, sluk den ghettoblaster!"
Han gik rundt og hilste på alle.
"Hej, jeg hedder Magic." Ikke "Earvin Magic", kun "Magic".
Jeg sagde: "Hej, jeg hedder Coop. Velkommen til NBA, røvhul."
Dengang Magic blev udtaget til Lakers,
blev NBA ikke anset som en særlig glamourøs liga.
Det var nærmest en amatørliga.
Der var ikke så mange penge i omløb dengang.
NBA er i sin 33. sæson bekymret over færre tilskuere og faldende seertal.
Tegn på, at fan-interessen er dalet.
I oktober 1979 var NBA noget rod.
NBA blev anset som fyldt med stoffer og alt for sort,
og kampene blev ikke sendt direkte.
Jeg så kampene sent om aftenen som genudsendelse.
Så ingen i familien måtte sige, hvem der vandt.
Det var ikke populært nok til den bedste sendetid.
Vi taler med kommissær for NBA, Larry O'Brien. Hvad med NBA's fremtid?
Sidst vi mødtes, var der mange problemer.
Det frustrerer mig at høre og læse om det så ofte.
Ligaen tabte penge, og folk mistede interessen.
Det var ikke en god uge for NBA.
Den var kendt som en barsk liga.
Volden i NBA er tilsyneladende stigende.
De lod spillerne i NBA slås dengang.
Når der skete noget, sloges de.
NBA har i dag suspenderet Los Angeles Lakers' angriber
Kermit Washington.
Jeg kan huske, da Kermit Washington slog Rudy Tomjanovich i Forum.
Han brækkede kæben. Det var et af lavpunkterne.
Det afskrækker mange hvide fra at komme til kampene.
Hvorfor?
Det er nok stadig en konflikt mellem hvide og sorte.
Jeg gider ikke se basketball, hvis der kun er sorte spillere.
USA var 65-70 procent hvidt.
Folk var ikke klar til at lukke produktet ind i deres stuer.
Der blev snakket om at nedlægge nogle af holdene.
Det var ren overlevelse.
Kunne vi overleve et år mere? En uge mere?
Startopstillingen for Los Angeles Lakers...
Lakers blev ikke regnet som mestre. De var bare et af holdene.
West helt alene. Nu kommer Russell.
Flot spillet af Russell!
Jeg husker mit første år i Los Angeles.
Lakers stod på sidste side i avisen. Sidste side.
Vi stod bag på lastbiler og kørte ud i byen med mikrofoner.
"Kom og se Lakers spille!"
Siden 1960 var Lakers blevet slået seks gange i træk af Bill Russell og Celtics.
Vi tabte så mange finaler. Jeg spillede ni finaler.
Vi vandt én gang i ni finaler. Det var nok mit livs værste følelse.
Jeg ville holde op med at spille basketball.
Vi havde ikke et hold, der kunne vinde. Vi havde et godt hold. Jeg spillede godt.
Jeg vandt en MVP, men vi kunne ikke vinde mesterskabet
uden de rigtige spillere på banen.
LAKERS' TRÆNINGSLEJR 1979
Er Magic Johnson din yndlingsspiller?
Jeg har ikke set noget magi.
Nej.
Blot et af mange spørgsmål i Forum til Lakers' årlige fotodag
før træningslejren i Palm Springs. Håbet lever for sæsonen '79-'80.
Da jeg ankom til træningslejren som ny spiller, var jeg meget nervøs.
Magic, du er ved at finde dig til rette. Hvad har du måttet ændre?
Vi har så mange forskellige spilkombinationer i angrebet,
og i forsvaret skal vi blive på spilleren, så jeg prøver at lære at tage ved.
I starten var der lidt gnidninger med ham her Magic Johnson.
Hvem er lederen? Er det Kareem? Eller er det Magic?
Der er tradition for at mobbe de nye spillere i NBA.
De ældre spillere får lov til at være ondskabsfulde over for de nye.
Kareem sagde: "Earvin Johnson bliver min spiller."
Så jeg sagde: "Nå, okay!"
"Jeg vil gøre alt for dig. Du er en legende. Den bedste spiller i NBA."
Jeg skulle lægge avisen foran hans dør klokken halv otte om morgenen.
Hver gang der var pause under træningen,
ville han have to flasker vand og to Gatorade. Og de skulle være kolde.
Helt i orden! Så kom Norm Nixon hen.
"Lad, som om du har prøvet det før. Slap lige lidt af."
Folk var ude efter ham. Han var nødt til at passe på.
Vi var til træning.
Jeg skulle dække Ron Boone op.
Pludselig kigger jeg op på kurven og bolden.
Han havde ramt mig meget hårdt i baghovedet.
Og han smilede bare.
Ronnie Boone er veteran. Han har aldrig misset en kamp.
Ron var gammeldags. Meget barsk. Bare han kiggede på en, blev man bange.
Jeg elsker ham som menneske. Som spiller er han et dumt svin.
Ron bøjede sig ikke for nogen. Den nye spiller skulle vide,
at han havde været der i 12 år, så ingen pis.
Næste gang dækker han mig op.
Nå, Ron Boone, lad os se, hvad du kan.
Synes du, de har valgt den forkerte? Nu skal du bare se.
Så jeg løb, så hurtigt jeg kunne, og ramte ham, så hårdt jeg kunne.
Han skulle ikke have vækket den slumrende bjørn.
Så kom Jerry West over.
Han hev mig til side og sagde: "Magic, det kan jeg lide."
Jeg sagde: "Skal det være Earvin Johnson, der spiller basketball,
eller skal det være Magic Johnson?
For jeg vil helst se Magic Johnson spille basketball."
Når man vokser op i en lille by som Lansing i Michigan...
Jeg siger dig.
Ingen havde hørt om Earvin Johnson.
Jeg mener, hvem er Earvin Johnson?
Var man fra Lansing, måtte man bevise sit værd.
Hvis man var rigtig god, skulle man ud og bevise,
at den her knægt fra Lansing i Michigan kunne spille.
Lansing er en by, hvor folk arbejder hårdt.
Enten arbejdede man i bilindustrien eller for staten. Der var kun to erhverv.
Min far arbejdede for General Motors i 30 år.
Kom aldrig for sent. Ingen sygedage.
Han arbejdede ved samlebåndet som svejser.
Hans bluse havde huller fra gnisterne, der fløj.
Min mor arbejdede i skolens kantine.
De var begge to hårdtarbejdende mennesker.
Min far var i militæret.
Og hver gang han kom hjem, lavede han en barn.
Det er derfor, vi er kommet lige i træk.
-Michael Johnson. -Larry Johnson.
-Pearl Johnson. -Kim Johnson-Ray.
Evelyn Johnson.
Jeg har seks søstre og tre brødre. Jeg er den yngste.
Vi kaldte ham Junebug.
Jeg ved egentlig ikke, hvor det kom fra.
Men vi kaldte ham altså Junebug.
Junebug. Det var, da han var lille.
Han var altid så glad. Så det var et passende kælenavn til ham.
-Han kunne vist ikke lide det. -Nej.
Det hang fast på ham i lang tid. Hver gang han kom hjem: "Hej, Junebug!"
Da han blev større, kaldte vi ham Earvin.
Vi spillede tit sammen. Vores en-mod-en-kampe var hårde.
Vi sloges. Vi var grove ved hinanden.
Ingen af os kunne lide at tabe.
Selv som lille lod han ikke nogen komme forbi.
Så vi var tit nede og rulle rundt under en kamp.
Og vi skændtes om, hvem der vandt.
Men Earv var den stræbsomme af os.
Når han ville noget, så gjorde han det.
Main Street-skolen var Lansings mekka.
Hvis man var Lansings bedste spiller, skulle man hen på Main Street-skolen.
Det var der, det skete. Der kom folk langvejs fra.
Hvis man tabte en kamp, kunne man vente i to timer.
Folk stod i kø, og de havde deres hold klar.
Om man så skulle snyde, ville man bare blive på banen.
Jeg udvalgte en flok gode spillere, så vi kunne blive på banen hele dagen.
Jeg spillede i regnvejr. Jeg spillede i snevejr.
Jeg var ligeglad. Fra solopgang til solnedgang.
Jeg begyndte at spille mod ældre drenge og til sidst mod mænd.
Også mod min far og min onkel.
Min far og min onkel lavede tit frikast på mig, men nægtede altid,
så jeg måtte bare spille videre.
Han måtte ikke blive sådan en tudeprins, hvis nogen ramte ham,
eller han fik en på kæben.
De kunne se, at jeg kunne holde til det, og at jeg var stærk nok
og fysisk nok til at klare de tæsk, jeg ville få.
Ingen i kvarteret trænede mere end mig.
Jeg var mere på den bane end nogen anden. Der var ingen, der kom tæt på.
Og jeg ville det mere.
En af mine bedste venner skrev om skolesport for Lansing State Journal.
En fredag aften i december ringede han til mig og sagde:
"Har du hørt om Earvin Johnson?"
Jeg skulle dække Earvins første kamp.
50-49. Earvin lavede 12 point, ti rebounds og blev smidt ud.
HVEM EARVIN?
Jeg kom hjem på kontoret, og alle spurgte, hvordan Earvin Johnson var.
Jeg sagde: "Tja, han er to meter høj. Han bliver en god spiller en dag,
men ikke noget særligt."
Vi slog dem med ét point på et rebound, da slutsignalet lød.
Min bror kom ud i omklædningsrummet.
Han sagde: "Han er måske blandt de bedste i byen og i delstaten.
Men ikke i hele USA."
Ja, vent nu lidt.
Skæbnen ville, at jeg også dækkede anden kamp.
Vi spillede mod en skole, som folk sagde var gode.
Vi smadrede dem på deres hjemmebane.
Jeg fortæller altid om hans 36 point, 20 rebounds, 15 assists og 10 erobringer.
Som 15-årig lavede jeg min første triple-double.
Så kom min bror tilbage.
Han sagde: "George, med ham glemmer du alle andre spillere, vi har haft herfra."
Det var det flotteste spil, jeg nogensinde havde set
af nogen, og det var kun hans anden kamp i high school.
Så sportsjournalisten kom hen og sagde:
"Jeg har aldrig set nogen spille sådan før.
-Du skal have et tilnavn." -"Earvin, vi må kalde dig noget."
En hedder Biggie. En anden hedder Dr. J.
-Hvad med Magic? -Jeg tænkte bare: "Ja, fint nok."
Jeg grinede bare og tænkte: "Okay. Drengene vil da ikke kalde mig Magic."
I løbet af to måneder vidste alle i Michigan, hvem Magic var.
Da jeg begyndte at spille basketball, talte alle om en fyr fra Lansing.
Magic Johnson. Magic, Magic, Magic.
Så jeg tænkte: "Magic? Vildt, det må jeg holde øje med."
Jeg havde hørt om ham, Earvin "Magic" Johnson.
Jeg tænkte: "Hvem er han?"
Jeg havde aldrig set ham, bare hørt, hvor god en spiller han var.
Her kommer han...
"Har du set ham fra Lansing?"
"Ham den sorte 15-årige fra Midtvesten. De kalder ham Magic. Har du set ham?"
Earvin Johnson, du er meget efterspurgt.
Du skyder godt, afleverer godt, dribler, scorer, lægger op.
Hvad er du bedst til? For vi kan ikke finde ud af det.
Da aviserne begyndte at skrive om ham, og han trak store overskrifter,
begyndte han at blive et trækplaster.
Når han skulle spille, ville alle ind og se det.
Uanset hvor vi spillede, var det umuligt at finde en plads.
Jeg husker stadig billethajerne og de ekstra betjente.
Det var ikke almindelige ting, han kunne.
Han lavede ting, jeg aldrig havde set på et basketballgulv før.
Op og ned ad banen. Bag om ryggen.
Kig-væk-afleveringer. Han kunne alt.
Earvin var en barsk modstander. Han var virkelig konkurrencemenneske.
Mange af de andre, de hvide, ville gerne slå ham.
De spillede mod Benton Harbor,
en traditionsrig basketballskole i Michigan.
De andre trænede først, og da de var på vej ud af banen,
og det var vores tur, sagde en af dem:
"Hvem af jer er Earvin Johnson?
Du skal bare vide, at i morgen får du problemer."
Alle de andre på holdet sagde: "Hvad? Han sviner dig til."
Og jeg sagde: "Bare vent til i morgen."
Der var 9.000 tilskuere. Udsolgt, tror jeg.
Jeg kan huske et sted i kampen, hvor en fyr trådte mig i hælen,
så min sko faldt af.
De næste to-tre minutter spiller jeg med én sko.
På de tre minutter startede jeg fem angreb.
Han løb op ad banen med én sko på, lavede et vanvittig flot træk og scorede.
Jeg lagde den op i kurven, og folk gik helt amok.
Det steg og steg.
Og da Benton Harbors træner bad om timeout, eksploderede hele hallen.
Jeg sagde: "Se op på pointtavlen. Jeg behøver ikke svine folk til. Kig op."
Jeg havde aldrig set nogens omdømme
som high school-spiller vokse så hurtigt i alle mine år i nogen sport.
Jeg vidste bare, at han ikke ville forsvinde.
Men jeg ved, at hans mor ikke var så glad for tilnavnet "Magic", da han fik det.
Hvad synes du om tilnavnet "Magic"?
Jeg har aldrig brudt mig om det. Det havde så stor...
...så stor betydning for ham.
Folk forventer så meget af ham på grund af det navn.
Vi holdt et stort pressemøde her på skolen. Det var en stor nyhed.
MAGIC VÆLGER UNIVERSITET
Alle TV-stationer i en radius af 80 km var her.
Okay...
Nogen spørgsmål, før jeg begynder?
Nej, men næste år skal jeg gå på Michigan State universitet.
Michigan State universitet.
Earvin Magic Johnson i spidsen for Spartan-balletten fra Lansing, Michigan.
Magic Johnson kommer fra Lansing, hvilket vi er meget stolte af.
Hele byen rekrutterede Earvin Johnson. Det var ikke kun Michigan State.
Hans entusiasme og hans elektricitet gennemsyrede hele bygningen.
Det var... Det var fortryllende.
Magic Johnson er træner på banen. Kontrol over spillet. Gode hænder.
Flotte afleveringer. Han er afgørende for Spartan.
De havde haft en dårlig sæson, men de fleste spillere kom tilbage.
Greg Kelser var der, og jeg satte Jay Vincent ind i opstillingen
og satte mig selv ind, og så sagde jeg: "Jeg tror, vi kan vinde Big Ten."
Jeg glædede mig vildt, til sæsonen begyndte.
Så vi kunne nyde kemien og kammeratskabet. Og det klikkede med det samme.
Vi havde det bare skidesjovt.
Vi havde en ghettoblaster og en pladespiller i omklædningsrummet.
Da han kom, blev det hans ting. Vi lod ham bare overtage.
En sang, vi tog til os, er med Jimmy Castor Bunch.
Den hedder "Potential". "P-O-T-E-N-T-I-A-L." Vi stavede det.
Tanken var, at vi var en ung klub, som var ved at etablere os.
Vis vores potentiale, og se, hvem der kan slå os.
Earvin tog rollen som disc jockey. Hans navn var "EJ the DJ".
EJ the DJ.
EJ the DJ, ja.
Han var DJ i sin fritid, og før en kamp skulle han i stemning.
Jeg ved ikke, hvad musikken gjorde ved ham,
men bagefter lavede han en triple-double så let som ingenting.
Så blev jeg DJ på en masse lokale klubber,
og jeg fik endda penge for at spille der.
Det var den sidste dag, før vi skulle hjem på juleferie.
Vi tog hen på en berømt natklub, der hed Dooley's.
Der var altid fest på Dooley's. Alle fra campus tog derhen.
Det var bare stedet at gå hen.
Men vi levede beskyttet. Vi gjorde ikke den slags.
Så det var første gang, vi var voksne. Væk hjemmefra. Vi drak og hyggede os.
Der kom en pige hen og sagde hej til os.
Men lige bag hende stod der en smuk,
smuk ung dame, der hed Cookie, som jeg hilste på.
Vi hilste, jeg mødte mine andre venner, og vi dansede og hyggede os.
Da hun gik, tænkte jeg bare...
"Hende skal jeg møde."
Det var lige, mens "Jamaica Funk" og "Ring My Bell" hittede.
Jeg så hende ude på dansegulvet.
Og Cookie kunne danse.
Jay gav mig en albue. "Hvis du ikke får hendes telefonnummer..."
-Lyset blev tændt. -Alle var ved at gå.
Jeg var på vej ud.
Jeg stod henne ved døren for ikke at forspilde chancen.
Da jeg gik forbi ham, sagde han: "Kan jeg få dit nummer?"
"Jeg vil gerne have dit nummer, så når vi kommer hjem fra juleferie,
kan vi måske gå i byen sammen."
Jeg grinede og sagde: "Du glemmer mit navn og glemmer at ringe."
-Jeg sagde: "Jeg ringer." -Jeg gav ham nummeret.
"Okay, men du glemmer mig."
Indiana har bolden...
Michigan State spillede til et julestævne. Jeg så kampen med min mor.
"Mor, ham der bad om mit nummer, før jeg tog af sted.
Han kan da ikke huske mig." Og så grinede vi ad det.
Jeg tog tidligt tilbage, fordi jeg skulle meldes til nogle fag.
Og så snart jeg kom ind på værelset, begyndte telefonen at ringe.
Vi kom ind med taskerne, og den ringede. Jeg tog den, og det var ham.
"Jeg troede ikke, du ville ringe."
Og jeg tænkte: "Hvordan ved han, at jeg lige er kommet?"
Vi var jo kommet tidligere tilbage.
Jeg slog det hen. "Den slags ved en mand bare."
Hun vidste ikke, at jeg havde ringet fem gange om dagen.
Han fandt ud af, at jeg har fødselsdag den 20. januar.
Så han spurgte, om han måtte invitere mig ud på min fødselsdag.
Jeg tænkte bare: "Wow, okay."
Jeg var helt i chok. Og meget glad.
Jeg gik hjem og sagde til min far,
at jeg ville have jakkesæt på til vores første date.
Så han sagde: "Hold da op, du må kunne lide hende.
Hvor længe har du kendt hende?" "Jeg kender hende ikke."
Vi havde en hyggelig middag.
Det var, som om vi øjeblikkeligt blev bedste venner.
Det var nemt at snakke sammen.
Vi sad og snakkede på restauranten. Så tog vi over til min onkel.
Vi sad og hørte musik og snakkede mere.
Cookie var fantastisk.
Cookie tog sine studier meget alvorligt, så hun havde drive, ligesom jeg havde.
Jeg var mest imponeret over, hvor nede på jorden han var.
Han var rolig og sjov og helt normal.
Det forelskede jeg mig i.
De første måneder var fantastiske. Cookie og jeg havde det skønt.
Jeg talte i telefon med Cookie hele natten, når vi rejste.
Vi faldt i søvn sammen...
...med telefonrøret i hånden.
Vi faldt i søvn, mens vi snakkede klokken to-tre om natten.
Jeg tror, at jeg for ham var det sted,
hvor han kunne slappe af og få støtte.
Hvad enten han vandt eller tabte eller var meget træt eller syg.
Selv før jeg vidste, jeg trængte til det, ville hun sige: "Du ser træt ud.
Læg dig på sengen, mens jeg læser."
Det forelskede jeg mig også i.
Med de oplevelser fra Michigan State var vi ved at bygge noget sammen.
Han var kernen i Michigan States basketballhold, og det var ikke nemt.
Han var under stort pres, da sæsonen begyndte.
Han var meget striks omkring sin rutine før en kamp.
Det, han spiste, og at han skulle have ro. Et mørkt rum, hans musik.
Jeg tog med ind og så kampene. Nogle gange ventede jeg på ham bagefter.
Men han sagde altid: "Gå bare op, så kommer jeg efter kampen."
Der var ikke noget med at snakke lidt og så tage hjem.
Det var bare: "Jeg ringer til dig. Farvel."
"Hvorfor må jeg ikke vente, når de andre spilleres kærester må?"
Jeg sagde: "Gå nu op, så kommer jeg." Vores første store skænderi.
Alle ville snakke med Earvin.
Alle pigerne. "Earvin..." Nej, ikke Earvin. "Magic, hvor er Magic?"
Der var piger overalt.
En dag jeg sætter mig ind i hans bil, ser jeg nogle billeder på gulvet
af ham, der ledsager en pige til en fest.
Jeg tænkte: "Hvad er det her?"
Og han sagde: "Nej, vi er bare venner. Hun havde lige slået op med sin kæreste."
Og jeg tænkte: "Nej, det tror jeg ikke på."
-Hun blev meget såret. -Ja, meget såret.
Vi vidste, hvad hun følte for ham. Vi vidste, at hun elskede ham.
Så hun var sønderknust.
Hun så, at jeg datede andre piger, så det var ikke så godt.
Så ville hun også begynde at se andre, og det kunne jeg ikke lide.
Vi kom op at skændes, og jeg sagde:
"Du kan ikke få os begge to. Du kan ikke date hende og så mig."
Han sagde, han ikke datede hende, men jeg tvang ham til at vælge.
Det ville han ikke, så jeg valgte for os. Jeg skred.
Jeg kan huske, dengang jeg så ham meget.
Jeg sagde til ham: "Earvin, ved du godt,
at der går en to meter høj fyr rundt i en sportshal et sted i USA
og har alle de samme evner som dig. Skal han overgå dig?"
Et år senere talte vi sammen, og han sagde: "Coach,
kan du huske, du spurgte, om der var nogen, der overgik mig?
Jeg har fundet ham."
Til sidst i min første sæson
inviterede de alle de bedste collegespillere til at repræsentere USA.
Til vores første træning så jeg ham skyde, og han ramte kurven 30 gange i træk.
Jeg tænkte: "Wow, fyren kan skyde."
Jeg vidste ikke ret meget om ham. Kun at han var en dygtig spiller.
Han gik altid rundt med en ghettoblaster på skulderen.
Der så jeg Larry Bird på tæt hold.
Vi kom ind i kampen og lavede nogle kig-væk-afleveringer,
og han skød nogle lange jumpshots.
Earvin Johnson...
En gang lavede jeg en kig-væk-aflevering til Larry,
og han gjorde det samme til mig, og jeg scorede. Publikum gik helt amok.
Efter det tog jeg hjem og sagde til alle: "Larry Bird, han kan sgu spille."
Næste sæson stod han i spidsen for sit hold i 33 sejre og nul nederlag. 33-0!
Vi spillede mod mange gode i Big Ten, men aldrig mod et talent som Larry Bird.
Bird var en dræber. En énmandshær fra Indiana State,
og Magic var måske... De hadede hinanden, for de var rivaler.
Han var på forsiden af Sports Illustrated og Basketball Weekly.
Alle basketball-bladene. Han blev Årets Collegespiller.
Jeg syntes nu, det burde have været mig, men okay.
Det syntes han sikkert. Sådan var vi.
Hans resultater det første år var helt utrolige.
Det er svært at se sig i spejlet og se en, der spiller ligesom en selv.
Hans vilje til at vinde var lige så stor som min.
Han var konkurrencemenneske ligesom mig.
Dengang tænkte vi ikke over, hvad der ville ske i fremtiden.
Det var starten på noget, og jeg vidste, at jeg ville se meget til ham.
Arkansas vinder 14 kampe i træk
med 25 sejre og fire nederlag. Indiana State er på 31 og nul.
I 1979 var jeg guvernør i Arkansas. Det var mit første år.
Arkansas kom i slutspillet og skulle spille mod Indiana State.
Ingen håbede, at Arkansas vandt, bortset fra folk fra Arkansas.
De ville se Bird og Magic i finalen.
Point guarden for Indiana State var virkelig god.
I de sidste sekunder smider han bolden over i venstre hånd
og kaster. Den rammer pladen og ryger i, og de vinder. En utrolig kamp.
Jeg sagde til min sidemand:
"Gud ønsker, at Magic og Larry Bird skal mødes i finalen,
og vi kan ikke trodse Guds vilje."
Indiana State mod Michigan State.
Mit navn er Bryant Gumbel, og publikum er ellevilde.
NCAA-finalen mellem Michigan State og Indiana State
var basketball-paradis. Vi havde to suveræne talenter.
Magikeren Earvin Johnson mod Larry Bird fra Indiana State.
Hver gang man tændte for fjernsynet, talte de om Magic og Bird.
Det var magikeren mod bondeknolden fra French Lick i Indiana, Larry Bird.
De havde begge to deres helt egen tiltrækningskraft.
Landet var splittet omkring, hvem man holdt med.
Og så var der jo den racemæssige kontrast.
En hvid fyr ude fra landet i Indiana
og en sort fyr fra byen, som kæmpede om guldet og æren.
Alt handlede om dem.
Det er historien om modsætninger, der tiltrækkes.
Man har en sort fyr og en hvid fyr. Modsætninger.
Man har Michigan State og Indiana State og deres spillestil. Modsætninger.
De var landets to bedste spillere.
Kun én kan vinde. Kun én går derfra med kronen.
Hvor tit får man sådan et opgør i finalen?
Spartan afslutter sæsonen med et eksplosivt opgør
mod ubesejrede Indiana State. Det bliver Larrys Bird sidste collegekamp
og formentlig det samme for Earvin Magic Johnson.
Selvom vi havde slået op, så jeg stadig kampene
og var en del af alt det. Jeg var jo stadig forelsket i ham.
Han ville ikke indrømme, at han datede hende den anden,
så jeg troede, vi ville finde sammen igen.
Men da de kom i NCAA-finalen, og jeg så den i TV og så publikum,
fik jeg øje på hans mor.
Og hun stod lige ved siden af, så det slog mig helt ud.
At sidde og se kampen og se hende på den plads, jeg burde have haft.
Det var hårdt at se på. Virkelig hårdt.
Michigan State vinder bolden, Donnelly får den.
Tidlig kontrol kan blive afgørende for at vinde kampen.
Vi vidste, det blev svært, men vi var sikre på, at vi kunne vinde.
Planen var at have to mand på ham hele tiden.
Han måtte ikke få noget manøvrerum.
De pakker ham ind, så han ikke kan få bolden.
Han var en utrolig skytte, så vi sad hele tiden på ham,
så han ikke fik noget plads.
De omringede mig og tvang mig til at tage nogle sværere skud.
Johnson, tre mod en.
Her kommer den. Et alley-oop til Greg Kelser.
Inden anden halvleg førte vi med 16 point.
Og så ændrede alt sig.
Earvin Johnson presser for Michigan State,
og Magic Johnson laver sin tredje fejl.
Vi måtte kæmpe hårdt, for Earvin lavede tre fejl.
En stor guard og en velvoksen...
Fejl af Kelser, den fjerde.
Vi havde styr på kampen.
Så lavede Greg Kelser sin fjerde fejl, og de kom tilbage.
Bird. 52-46.
Jeg vidste, at jeg måtte angribe for at vinde.
Magic Johnson med bolden.
I kampens sidste angreb får Earvin bolden.
Han kaster den over hovedet og tre fjerdedele ned ad banen...
Sikke en aflevering!
...til Kelser, som scorer, og de vinder.
Og det er slut.
Michigan State universitet, amerikanske mestre 1979.
Vi udnyttede vores potentiale, og det var meget tilfredsstillende.
Det var et af mit livs sværeste nederlag. Stadig i dag.
Det er stadig den mest sete kamp i collegebasketball her over 40 år senere.
Mine mål og drømme var blevet opfyldt,
så i flyet hjem til Michigan State vidste jeg, at jeg ville forlade holdet.
Jeg var klar både mentalt og fysisk til at blive professionel.
Der skete mange ting på college, som jeg troede ville tage fire år,
men som skete på to, så nu tror jeg, jeg skal videre.
Lad os se, hvad jeg kan i NBA.
Jeg opgiver meget her.
College er... Jeg opgiver livet som studerende
og chancen for at have det sjovt her.
Rigtig mange ting.
Han endte med at vinde NCAA, og allerede året efter
valgte han at flytte til Californien.
Jeg var opsat på at gøre skolen færdig og komme ud og starte et nyt liv.
På tærsklen til sin allerførste dag kan jeg fortælle jer, at denne mands smil
lyser fjernsynsskærmene op herfra og til Bangor i Maine.
Jeg havde sommerfugle i maven.
Jeg forsøgte bare at berolige mig selv.
I overværer Magic Johnsons debut for Los Angeles Lakers.
Magic Johnson misser under kurven.
En løs bold, forvirring. Johnson bliver fri, og der er skridt.
Jeg kan høre nogle fans sige:
"Se, Magic Johnson kan ikke spille forsvar i NBA."
Inde i andet quarter fandt jeg ind i rytmen.
Magic snupper den og kommer op bagfra.
Han finter. Sikke en aflevering!
Fem. Johnson tilbage til Kareem.
Og sidste angreb. Ford videre til Kareem. Et skyhook!
Og Lakers vinder! Han scorer!
Kareem Abdul-Jabbar har sikret Los Angeles Lakers sejren!
Magic Johnson jubler, som om de lige har vundet NCAA-mesterskabet.
Magic sprang omkring. Alle var glade,
men os fordi vi vandt. Magic var glad, fordi han kunne se det.
Han så tilblivelsen af et mesterhold.
Ude i omklædningsrummet sagde Kareem: "Det gør du aldrig mere!"
Vi manglede 81 kampe.
Hvis vi hidser os sådan op,
hver gang vi vinder, er vi færdige inden jul.
Han pegede på mig, så jeg sagde:
"Hvis du laver sådan et skud 81 gange til, så omfavner jeg dig 81 gange til."
Pludselig begyndte vi at vinde.
En, som har vækket folks interesse, er denne mand, den magiske mr. Johnson.
Han gav mig mulighed for at ændre mit image.
Nu hvor vi vandt, kunne jeg begynde at smile.
Han var den spiller, vi trængte til.
Cool er yt. Entusiasme er in. Er det ikke befriende?
Vi holder af hinanden. Vi er en livlig flok drenge...
Før gik han kun i T-shirt. Se ham nu i silkeskjorter.
Da Lakers begyndte at vinde, forenede det hele Los Angeles.
Alle følte, at han var deres helt.
Jeg forelskede mig i Magic Johnson og det, han gjorde på banen.
Hans karisma over for medierne og publikum.
Det var ikke kun det sorte USA og de sorte teenagere,
der forelskede sig i Magic Johnson.
Det hvide USA forelskede sig også i Magic Johnson.
At forelske sig i og se op til og blive inspireret af en sort mand
var nærmest uhørt.
Forum lå i Inglewood. Jeg boede tæt på, men vi havde ingen billet.
Så vi måtte snige os ind. Vi løb ned gennem en tunnel og forbi vagterne.
Vi kom ind i Forum og fandt nogle pladser.
En gang til.
Jeg havde aldrig set noget lignende. To meter høj, løb med bolden,
styrede tempoet, dirigerede angrebet.
Ingen spillede som ham.
Han var selvmodsigende. Han kunne spille overalt.
En point guard på 2,05 m, dem var der ingen andre af.
-Magic er på toppen! -Afleverer til Cooper, der scorer!
En kig-væk-aflevering.
Earvin laver en flot kig-væk-aflevering. Kigger den vej, bolden bag ryggen.
Bag ryggen og scorer!
Jeg laver kig-væk til alle. Mellem benene, bag ryggen.
Mand! Publikum var helt vilde.
Magic havde swag. Magic var cool.
Han spillede med stor glæde og entusiasme.
Han var min yndlingsspiller. Og Lakers blev mit yndlingshold.
Folk så op til ham. Folk beundrede ham fra begge sider.
Folk ville gerne være ham.
Alle kender den her Magic. Ham den glade. Ham, der smiler.
De tror sikkert, at der aldrig er noget galt.
At han ikke har nogen problemer. Han smiler bare hver dag og alting...
Men jeg har også mine nedture og...
Earvin Johnson er en anden mand.
Der er Magic herovre og Earvin herovre.
Det første år havde jeg meget hjemve.
Min telefonregning var ekstremt høj.
Han ringede hele tiden.
Stort set hver dag eller hver anden dag.
Jeg havde aldrig været uden familien.
Min far og min mor havde altid været til mine kampe.
De boede 15-20 minutter fra mit college, så jeg kunne tage hjem og få varm mad.
Det kan jeg ikke mere. Jeg kan ikke lige få et kram af min mor
eller et godt råd af min far ansigt til ansigt.
Her er den nye sensation, Earvin Magic Johnson.
-Er det svært at være hjemmefra? -Helt sikkert.
Og ikke have sit hjemmepublikum.
Forum lå i Inglewood. Earvin boede tæt på. Han levede ret isoleret.
Bagefter tog han hjem i sin lille lejlighed.
Jeg opholdt mig i min lejlighed hele tiden, fordi jeg var bange.
Jeg var stadig bange for L.A., fordi det var sådan en stor by.
Hvordan er dit sociale liv?
Du arbejder hårdt, men du hygger dig vel også?
Ja, jeg hygger mig.
Jeg var en meget reserveret fyr,
og Norm Nixon sagde, at jeg skulle være på vagt.
For alle prøvede på, at...
...komme til at tale med spillerne.
Man skal sådan passe på. Man må finde ud af,
om folk er ægte og vil en det bedste.
Kan man gå i byen og glemme basketball? Det er virkelig svært.
Held og lykke. Tak, fordi du kom.
Det var Earvin Magic Johnson. Tak.
Han var en frisk, ung mand fra Michigan.
Og han stolede ikke på folk.
Men det første år i Los Angeles købte Jerry Buss holdet.
I 1979 blev dr. Jerry Buss' drøm
om at eje et sportshold opfyldt, da han brugte 67,5 millioner dollar
på at købe L.A. Lakers, L.A. Kings og deres indbringende hjemmebane, Forum.
Han vidste, jeg var langt væk hjemmefra, så han sagde: "Unge mand.
Når vi kommer tilbage fra træningslejren,
skal du tage med mig ud en lørdag og stå på sidelinjen til en USC-kamp.
Det var til vores første USC-footballkamp, at vi begyndte at hænge ud sammen.
Vi spiste sammen efter Lakers' kampe.
Vi mødtes på en restaurant og spiste noget mad sammen og snakkede.
Så begyndte han at invitere mig hjem til sig selv.
Jeg fik portkoden, så jeg kunne komme, når jeg ville.
Så jeg tog derud hele tiden.
Vi spillede pool hjemme hos ham i timevis. Han fyldte tomrummet ud.
Jeg trak ham til side og sagde til ham:
"Vil De ikke nok passe på min lille dreng?"
Og dr. Buss sagde: "Mrs. Johnson, jeg skal nok passe på ham."
Jeg slappede mere af,
når jeg vidste, at han havde en at snakke med og en, der ville
tage sig af ham.
MAGIC NÆRMEST ADOPTERET
De fik et ekstremt nært forhold.
Han var nærmest Jerrys reservesøn.
Han var hans øjesten.
Johnson ud af det blå. Suns slappede af.
De havde angrebet, men Magic Johnson gav ikke op.
Går indenom, over til Kareem. Det kan afgøre det.
Karisma har den unge mand. Fremragende første sæson.
Los Angeles Lakers er de nye mestre
i Vestkonferencen, efter at Kareem Abdul-Jabbar scorer 38 point.
Magic Johnson lægger 20 oveni.
Det var helt vildt. Jeg havde lige vundet NCAA året før,
og nu var jeg i NBA-finalen min allerførste sæson.
Det er otte sæsoner, siden NBA-finalen har været i L.A.
Lakers' stil har altid været at nå i slutspillet
og så knække i eller før finalen.
Vi gejlede hinanden op. "Vi skal bare vinde."
Tidligere samme uge var Årets Nye Spiller blevet kåret.
BIRD VINDER ÅRETS NYE SPILLER SUVERÆNT
Jeg troede, det blev tæt løb. Jeg var i chok.
BIRD 63 STEMMER JOHNSON 3 STEMMER
Da jeg hørte, at Larry Bird havde vundet stort, var jeg ikke glad.
FANS KRITISERER VALGET
Alle sagde om mig det første år:
"Han kan aflevere og styre et hold, men Larry Bird er meget bedre til at score."
Jeg sad og tænkte: "Jeg kan score, men det er ikke min rolle."
Jeg gad ikke høre på det.
Så jeg var virkelig tændt til den NBA-finale.
Philadelphia slog Boston Celtics fire ud af fem.
Julius Erving med 25 point pr. kamp er manden, de skal forbi.
De havde et godt hold. Dr. J og Chocolate Thunder, Darryl Dawkins.
Jeg var fan af Philadelphia 76ers. Jeg havde en Dr. J-plakat.
Jeg holdt med Philly. Jeg var Dr. J-fan.
Vi ønskede alle, at han vandt, men ikke mod os.
Kontrolleres af Dawkins, som trækker fri.
Kampene gik op og ned og frem og tilbage.
Vi havde hænderne fulde med Philadelphia,
men vores fordel var, at ingen kunne standse Kareem.
Kareem går den anden vej...
-Han var ustoppelig. -Jeg sagde til holdet:
"Jeg er klar til at gøre mit arbejde."
Over til Magic, lobber til Kareem...
Inden kamp nummer fem i Forum stod det helt lige.
Der stod 2-2, så det var en stor kamp. Vi kunne komme foran 3-2.
Kareem slog sig.
Kareem Abdul-Jabbar er skadet. Ingen tvivl.
Midt i første quarter forstuver Kareem sin ankel.
De får store problemer uden ham.
Vi endte med at vinde kampen. Så førte vi 3-2.
Kan vi lige få noget plads?
Det var en katastrofe. Kareem var vores anfører. Han var der altid.
Gennemført professionel, også når han havde migræne. Så vi håbede.
Hvis han kunne spille, så gjorde han det.
Næste morgen fløj vi til Philly.
I lufthavnen spørger de, om jeg har hørt nyheden. "Hvilken nyhed?"
Lægerne fortalte os, at han var så skadet, at han ikke kunne spille sjette kamp.
Vi havde ikke historiens mest scorende spiller med.
Hvordan skal vi slå Philadelphia uden Kareem?
Alle sad der bare, og man kunne mærke spændingen.
Alle var nervøse. Ingen sagde noget, hvilket var mærkeligt.
Hvad gør vi uden ham? Han tager ikke engang med. Det må være slemt.
Alle var frustrerede og skuffede over, at han ikke spillede.
Så jeg måtte gøre noget.
Kareem fik altid sæde 1A. Der var kun én, som sad på 1A.
Kareem sad på forreste række, og Magic og jeg sad på anden række.
Jeg satte mig på anden række, og Magic sad på Kareems plads.
Han vendte sig om og kiggede på os.
Så sagde han: "Frygt ej, Earvin Magic Johnson er her."
Nu skulle jeg vise publikum og mit hold, hvor godt jeg kunne spille.
Tekster af: Lisa Kristensen Villeneuve