Pasiruošęs?
Ar esi patenkintas, kad tavo vardas - Medžikas Džonsonas?
Sakyčiau, jis sukuria spaudimą.
Taip.
Ponios ir ponai, jūs jį pažįstate, jį mylite.
Pasitikite 32-ąjį numerį Erviną „Medžiką“ Džonsoną!
Štai taip!
- Medžikas. Medžikas. - Medžikas.
Medžiku Džonsonu - štai kuo norėčiau būti.
Medžikas Džonsonas - žmogus, mitas, legenda.
MEDŽIKAS
Medžiko Džonsono perdavimai - nuostabūs.
Jis juos atlikdavo tobulai.
Medžikas tą darė su šypsena. Jis tą darė su džiaugsmu.
Šalia jo žmonės jausdavosi ypatingi.
Jie patys tapdavo legendiniais,
nes žaidė vienoje komandoje su šiuo legendiniu biču.
Kaip jis žaidė.
Tie Medžiko perdavimai, rodės, kad jis - aiškiaregys, suprantat?
Visi sutinka, kad Maiklas Džordanas pakeitė NBA.
O kai pasirodė Medžikas Džonsonas, pasikeitė žaidimas.
Buvau „Chicago Bulls“ gerbėjas, bet, pripažinsiu,
Medžikas Džonsonas buvo kietas.
Štai jis! Tikra magija!
Žinote, kad mes - geriausi!
PAGALIAU VISI TIKI MEDŽIKU
Jis buvo ryškiausia žvaigždė visoje žvaigždžių galaktikoje.
Tai daug ką pasako čia, Los Andžele.
Jis tebėra populiariausias sportininkas Los Andžele.
Jį myli visi šio miesto gyventojai. Nėra tokių, kuriems nepatiktų Medžikas.
Jis buvo ne „Medžikas“, o Ervinas Džonsonas Jaunesnysis.
Jei pastebėjote, sakiau Ervinas ir Medžikas.
Nes tai - du skirtingi žmonės.
Medžikui patinka žmonės,
patinka būti krepšininku.
Ervinas nori nuo to pabėgti.
Ervinas ir Medžikas - labai skirtingi žmonės.
Medžikas stovi išsišiepęs prieš kameras,
juokiasi, jam patinka dėmesys.
Ervinas yra gana nekantrus
ir jis yra žmogus, kuris mėgsta viską kontroliuoti.
Per jį patyrei tikrą pragarą, tiesa?
Mes jo nevadiname Medžiku. Jis - Ervinas, kartais - kas kitas.
Ervinui nepatinka pralaimėti. Nieko nemėgsta pralaimėti.
Nesvarbu, žaidžia šaškėmis…
Esmė, kad Ervinas „Medžikas“ Džonsonas neieško lengvo kelio.
Ir neabejoju, kad gyvenime labai nedaug kas jam atėjo lengvai.
Viskas gali ateiti greitai ir lengvai,
bet visko gali labai greitai netekti.
Jis - Ervinas.
Nevadinu jo Medžiku,
nes Medžikas - žmogus, kuris žaidė krepšinį.
Jis - tarsi didvyris.
Jei tai - stebuklas, tai turbūt aš ir esu jis.
Tolimas Ervino Džonsono perdavimas!
LANSINGAS, MIČIGANAS
Galingas Džonsono metimas. Vienas geriausių, galbūt pats geriausias
šių dienų studentų lygos krepšininkas.
Sklinda gandai, jog sužaidei paskutines rungtynes studentų lygoje
ir ketini išvykti iš Mičigano valstijos.
MIČIGANO VALSTIJOS UNIVERSITETAS 1979 M. GEGUŽĖS 11 D.
Taip.
Pakelsiu.
Taip, norėčiau pasisveikinti su visais savo komandos draugais.
Ir kas gero?
Labas rytas visiems. Rytas tikrai karštas.
Ir norėčiau pasakyti…
buvo sunku, žinokit.
Tai…
Daug ką teko patirti.
Studentai, bendruomenė,
visi klausinėja, ką darysiu, bet…
Ar Mičigano gerbėjai praras savo žvaigždę -
Erviną „Medžiką“ Džonsoną?
Su triumfo šūksniais bei nusivylimo ašaromis
daugelis mano, kad jis galėtų tapti pirmuoju pasirinkimu
šių metų NBA naujokų biržoje.
Didžiausia tikimybė, jog jis atsidurs „Lakers“ arba „Bulls“.
NBA PASIRUOŠUS ŠAUKIMAMS
Niekad nepamiršiu, kaip visi laukė naujokų biržos.
PETAS RAILIS, „LAKERS“ TRENERIO ASISTENTAS 1979-1981 M.
Nes turėjome galimybę pakviesti Erviną „Medžiką“ Džonsoną.
NBA NAUJOKŲ BIRŽOJE BUS IŠMESTA MONETA
Žinot, buvo 1978-1979 m. sezono pabaiga…
RODAS TORNAS, „BULLS“ VADOVAS 1978-1985 M.
…dvi frančizės metė monetą, kurie galės rinktis pirmieji.
Taigi, „Lakers“ ir „Bulls“ ruošėsi mesti monetą.
Medžiko stilius aikštelėje įneštų šviežio oro
Čikagoje, jei jis nuspręstų mesti koledžą ir pradėti profesionalo karjerą.
NEŽINOMYBĖ KANKINA ERVINĄ
Neturėjau daug laiko gerai visko apgalvoti,
bet man buvo duotas terminas,
ir atsakymą turiu pateikti šiandien.
ČIKAGA
Pakalbėjome su Bilu Šermanu.
Bilas buvo „Lakers“ vadovas, ir aš pasakiau Bilui:
„Ar neprieštarautum, jei pasakytume, kurią monetos pusę renkamės?“
Nes mūsų gerbėjai nuspręsdavo,
rinksimės herbą ar skaičių.
NBA komisaras Laris Obrajenas pasiruošęs mesti monetą,
abi komandos laukia prie telefonų, „Bulls“ vadovas Rodas Tornas jau pasirinko.
Aš visuomet renkuosi skaičių.
Mūsų gerbėjai liepė mums rinktis herbą.
Ir ką renkasi Čikaga?
- Čikaga renkasi herbą. - Čikaga renkasi herbą.
Niujorke komisaras metė monetą.
LOS ANDŽELAS
„Lakers“ komandai tai buvo vyrukas…
DŽERIS VESTAS, „LAKERS“ VADOVAS 1982-1994 M.
…kuris pakeis šios frančizės likimą.
Ir kai tau duoda pravardę „Medžikas“,
ko tikiesi?
Metame monetą.
Skaičius!
Ne sezono metu „Lakers“ maldos buvo išklausytos.
Los Andželas dabar turės pirmumo teisę į Medžiką.
„LAKERS“ STAIGA NUSIŠYPSOJO SĖKMĖ? AR TAI STEBUKLAS?
Gerai, taigi, kitą sezoną…
Aš… Na, šiandien, pateiksiu prašymą NBA.
Pradėsiu profesionalo karjerą.
Dabar - lygiai vidurdienis.
1979 M. BIRŽELIO 25 D.
Naujokų birža oficialiai atidaroma. Noriu pasveikinti visus gerbėjus,
kurie prisijungs ir padės padaryti, kad šis šaukimas būtų sėkmingas.
1-AS - LOS ANDŽELAS DŽONSONAS, ERVINAS
Pirmieji renkasi Los Andželo „Lakers“.
Los Andželo „Lakers“ renkasi Erviną „Medžiką“ Džonsoną
iš Mičigano, 203 cm ūgio, 90 kg svorio.
Erviną „Medžiką“ Džonsoną iš Mičigano valstijos pirmuoju šaukimu
Nacionalinės Krepšinio Asociacijos naujokų biržoje
šiandien pasirinko Los Andželo „Lakers“ komanda.
Aš - Ervinas „Medžikas“ Džonsonas…
Bet gimiau kaip Ervinas Džonsonas Jaunesnysis.
LOS ANDŽELAS 1979 M.
Kai mane pasirinko „Lakers“, ir Los Andžele išlipau iš lėktuvo,
ak, dievulėliau!
Turėjau ateiti ir įrodyti, kad galiu žaisti NBA,
galiu vadovauti „Lakers“ komandai.
Aš nenorėjau, kad jis išvyktų.
Jam tebuvo 19-a.
KRISTINA DŽONSON MOTINA
Išvykti iš namų, pirmą kartą būti be savo šeimos.
Nežinojau, kas nutiks mano vaikeliui.
„Lakers“ turėjo teisę rinktis pirmieji. Ir jie pasirinko Erviną „Medžiką“ Džonsoną.
Puikus jaunuolis.
Jis - nuostabi asmenybė.
Jis nušvietė visą Pietų Kaliforniją.
Matot šitą šūdą? Jis - mano kraujyje.
Jei būčiau Supermenas, man ant krūtinės būtų raidė „S“.
Bet aš nesu Supermenas. Aš - Snūpermenas…
SNŪP DOGAS, AISTRINGAS „LAKERS“ GERBĖJAS
…ir čia - mano simbolis.
„Lakers“ šutvė.
Apie Medžiką pirmą kartą išgirdau 1978-aisiais.
Kai jis dar mokėsi koledže.
O paskui - kitais metais, 1979-aisiais.
Kai „Lakers“ pasiėmė Medžiką Džonsoną, visi ėjo iš proto.
Taigi.
LOS ANDŽELAS VERTINA 1-ĄJĮ MEDŽIKO PASIRODYMĄ
Pamenu, kai jis pasirodė,
sklido gandai, jog Ervinas „Medžikas“ Džonsonas žais
Vasaros lygoje.
Važiuodamas į rungtynes, paklausiau trenerio… Paklausiau:
„Na, kiek žmonių ateina?“
O jis atsakė: „Na, į rungtynes ateina kokie 100 ar 200 žmonių.“
Arena pilnutėlė, gal 2 500 ar 3 000 žmonių, visi stovi,
Los Andželo minia, ir įeina jis.
Šimtai vaikų jį nusekė.
Jautei, kad nuo šiol viskas bus kitaip.
Ta atmosfera tvyrojo ore.
Tikrai būsiu pasiruošęs,
ypač jei gerbėjai bus tokie nuostabūs, kokie buvo šįvakar.
Gerbėjai, ar būsit?
Kuperio interviu. Pirmas dublis.
Atleiskit.
MAIKLAS KUPERIS, „LAKERS“ GYNĖJAS 1978-1990 M.
Maiklas Kuperis. Los Andželo „Lakers“. Dar žinomas kaip Juodasis Geiblas.
Ir kaip Suknistas Karceris. Ir kaip Nuogas Bakas.
Sėdime rūbinėje, jis dar neatėjęs.
Taigi, sėdime.
Tai buvo mano antrieji metai „Lakers“ komandoje.
Supratau, jog kažkas vyksta.
Žinojome, kad Medžikas stovėjimo aikštelėje…
KARIMAS ABDUL-DŽABARAS, „LAKERS“ CENTRAS 1975-1989 M.
…nes girdėjome jo magnetofoną.
Turėjau magnetofoną, kurį atsivežiau iš Lansingo Mičigane.
Ir tuo metu klausiausi „Parliament-Funkadelics“.
Jo mėgstamiausia grupė buvo „Parliament-Funkadelics“.
Bet Karimui patiko rami muzika.
Išgirdome muziką, ir tada staiga jis įžengė.
Blykstė
Karimas - ramus žmogus, taigi… Jis daug nekalba.
Taigi, jis tik pažvelgė į mane ir pasakė: „Naujoke, išjunk tą savo prakeiktą magą!“
Jis apėjo ratu ir visiems prisistatė,
sakydamas: „Labas, aš - Medžikas.“ Nesakė Ervinas Medžikas. „Aš - Medžikas.“
Atsakiau: „Medžikai, aš - Kūpas. Kaip sekasi?“
Ir pridūriau: „Sveikas atvykęs į NBA, šūdžiau.“
„FORUM“ ARENA INGLVUDAS, KALIFORNIJA
LOS ANDŽELO „LAKERS“ NAMAI
Bet kai „Lakers“ pasiėmė Medžiką…
KAS NUTIKO NBA?
…NBA lyga nebuvo patraukli.
Ji buvo laikoma senukų lyga.
Tuo metu dideli pinigai ten nesisuko.
NBA KALBA APIE FINANSINIUS ĮSIPAREIGOJIMUS
Trisdešimt trečiasis Nacionalinės krepšinio asociacijos sezonas pažymėtas
mažėjančiu žiūrovų skaičiumi bei krentančiais televizijų reitingais.
Tai - ženklas, jog gerbėjų susidomėjimas silpsta.
1979-ųjų spalis NBA buvo beprotiškas.
MAIKLAS VILBONAS, „ESNP“ SPORTO ŽURNALISTAS
Buvo manoma, kad NBA lygoje - per daug narkotikų, per daug juodaodžių…
ĮRAŠYTA ANKSČIAU
…o rungtynės buvo transliuojamos su pavėlavimu.
Pamenu, vėlai vakare žiūrėdavau rungtynių pakartojimus.
ARSENIJUS HOLAS, DRAUGAS IR KOMIKAS
Turėdavai sakyti šeimos nariams: „Nesakykit, kas laimėjo.
Nieko nepasakokit apie rungtynes.“
Jos nebuvo tokios populiarios, kad būtų rodomos geru laiku.
Kalbinu NBA komisarą Larį Obrajeną.
Kokia ateitis laukia NBA?
Kai kalbėjome pernai, lygą kankino įvairios bėdos.
Jei atvirai, esu nusivylęs, kad apie tai tiek daug rašoma ir kalbama.
Lyga ėmė prarasti ne tik pinigus. Ji ėmė prarasti susidomėjimą.
DŽIMAS HILAS, „KCBS“ SPORTO ŽURNALISTAS
Ši savaitė Nacionalinei krepšinio asociacijai nebuvo gera.
Na, ji buvo laikoma, agresyvia lyga.
Smurtas NBA lygoje,
rodos, tik didėja.
NBA lygoje jie leisdavo sportininkams muštis. Suprantat?
SAMUELIS L. DŽEKSONAS, DRAUGAS IR AKTORIUS
Jei kas nepatikdavo, jie mušdavosi.
Šiandien NBA suspendavo Los Andželo „Lakers“ krašto puolėją
Kermitą Vašingtoną.
Pamenu, kaip Kermitas Vašingtonas trenkė Rudžiui Tomjanovičiui „Forum“ arenoje.
Sulaužė jam žandikaulį. Tai buvo vienas žemiausių laikotarpių.
NBA GYVENIMAS - ŽIAURUS
Tokie dalykai atgraso daug baltaodžių.
Kodėl?
Manau, tarp juodaodžių ir baltaodžių yra konfliktas,
ir man nesmagu ateiti ir matyti, kad žaidžia tik juodaodžiai.
Amerikoje 65-70 % žmonių buvo baltaodžiai.
STIVENAS A. SMITAS, „ESPN“ SPORTO ŽURNALISTAS
Žmonės nenorėjo to matyti savo namuose.
VERČIAU DĖSIU NBA
Sklido kalbos, kad kai kurie klubai pasitrauks iš lygos.
Tai buvo „išgyvenimas“.
Ar išgyvensime dar vienerius metus? Ar išgyvensime dar savaitę?
O dabar - jūsų Los Andželo „Lakers“…
Apie „Lakers“ tuo metu niekas negalvojo kaip apie čempionus.
Juos matė kaip varžovus.
Vestas. Visur Vestas. Raselas vejasi.
Tai bent Raselo pasirodymas!
„LAKERS“ IŠEINA TYLIAI
Pamenu savo pirmuosius metus Los Andžele.
Apie „Lakers“ rašė paskutiniame laikraščio puslapyje. Paskutiniame.
KREPŠINIO KLINIKA KVIEČIAMI VISI!
Įsėsdavome į sunkvežimių priekabas
ir važinėdavome po rajonus su ruporais.
„Ateikite į „Lakers“ rungtynes. Ateikite pažiūrėti, kaip žaidžia „Lakers“.
Nuo 7-ojo dešimtmečio „Lakers“ pralaimėjo šešis kartus iš eilės
Bilui Raselui ir „Celtics“.
„CELTICS“ VĖL ĮVEIKĖ „LAKERS“, 11-AS NBA TITULAS
Finalinėje serijoje pralaimėjome daugybę kartų. Aš žaidžiau devyniose.
Laimėjome vieną kartą iš devynių,
ir tą kartą mane apėmė turbūt baisiausias jausmas.
Tiesą sakant, norėjau mesti krepšinį.
SUMINDYKIME „LAKERS“
Neturėjome komandos, kuri galėtų laimėti.
Komanda buvo gera. Aš žaidžiau labai gerai.
Gavau naudingiausio žaidėjo apdovanojimą, bet negalėjome pretenduoti
į čempionus be tinkamų žaidėjų aikštelėje.
„LAKERS“ TRENIRUOČIŲ STOVYKLA 1979 M.
Ar Medžikas Džonsonas - tavo mėgstamiausias krepšininkas?
Kad nematau stebuklo.
Ne.
Tai buvo vienas iš daugelio klausimų,
kuriuos išgirdome „Forum“ arenoje per „Lakers“ fotografijų dieną,
prieš jiems išvykstant į treniruočių stovyklą Palm Springse.
O iš 1979-1980 m. sezono jie tikisi daug.
Kai patekau į treniruočių stovyklą kaip naujokas,
atvykau… Iš pradžių labai nervinausi.
Medžikai, sakai, nori visko išmokti
ir prisiderinti.
Kokius pakeitimus stengiesi padaryti?
Manau… Yra tiek daug skirtingų atakų,
daug skirtingų derinių, kuriuos galima panaudoti puolime.
O gynyboje reikia stengtis likti prie savo žmogaus
ir išmokti užblokavimo judesių. Aš…
Kai jis atvyko, su Medžiku Džonsonu
buvo kažkokia trintis.
Kas bus lyderis? Karimas?
Ar Medžikas?
NBA gaji tradicija kabinėtis prie naujokų.
Vyresni žaidėjai su naujokais būna žiaurūs ir keistai elgiasi.
Karimas pasakė: „Ei, noriu, kad Ervinas Džonsonas būtų mano naujokas.“
Atsakiau: „Gerai.“ Galvojau,
kad viską dėl jo padarysiu. Jis - legenda. Jis - geriausias žaidėjas NBA.
Turėjau atnešti jam laikraštį prie durų 7.00 val. ar 7.30 val. ryto.
Kaskart, kai per treniruotę būdavo pertraukėlė,
jis norėdavo, kas atneščiau jam du vandens ir du „Gatorade“, būtinai šaltus.
Sakiau: „Žinoma.“
Tad Normas Niksonas pasivedė mane į šalį.
„Biče, elkis normaliai. Atsipalaiduok.“
Jis buvo taikinys. Ir turėjo būti atsargus.
Taigi, vyksta treniruotė.
Atitvėriau Roną Būną.
Staiga, kai pažvelgiau į lanką ir į kamuolį,
jis man trenkė į pakaušį, stipriai.
Ir nusišypsojo.
Ronis Būnas, tikras kovotojas.
Jis nė karto nepraleido rungtynių.
Ronas buvo iš senosios mokyklos.
POLAS VESTHEDAS, „LAKERS“ VYR. TRENERIS 1979-1981 M.
Be galo kietas. Vos jam pažiūrėjus, sakydavai: „Ką aš padariau?“
Jis - nuostabus žmogus.
Krepšininkas? Siaubingas šūdžius.
Ronas niekam nenusileisdavo.
Ir jis turbūt norėjo, kad naujokas žinotų, kad…
„Aš čia žaidžiu jau 12 metų, tad su manim nejuokauk.“
Po to jis mane atitvėrė.
Ronis Būnas?
Pažiūrėkim, ką moki.
Pirmiausia, išsirinkai ne tą bičą.
Gerai. Parodysiu tau.
Bėgau kiek įkabindamas ir dėjau jam iš visų jėgų.
Nereikėjo jam tampyti miegančio liūto už ūsų.
Jis mane išprovokavo.
Taigi, atėjo Džeris Vestas.
Jis pasivedė mane į šalį ir pasakė: „Medžikai, man tai patinka.“
Pasakiau: „Nori, kad krepšinį žaistų Ervinas Džonsonas,
ar nori, kad krepšinį žaistų Medžikas Džonsonas?“
Ir pridūriau: „Aš labiau norėčiau aikštelėje matyti Medžiką Džonsoną.“
LANSINGAS, MIČIGANAS
Kai užaugi tokiame mažame miestelyje kaip Lansingas Mičigane…
Pasakysiu jums.
Niekas nežino jokio Ervino Džonsono.
Kas tas Ervinas Džonsonas?
Vyrukas, atvykęs iš Lansingo… Turėjai įrodyti, ką moki.
Jei buvai tikrai geras, turėjai išeiti ir įrodyti,
kad tas vaikis iš Langingo Mičigano valstijoje kažką sugeba.
Suprantat?
Lansingas - darbščių žmonių miestas.
Visi dirbo arba automobilių pramonėje,
arba valstybinį darbą. Buvo tik dviejų rūšių darbai.
Mano tėvas 30 metų dirbo „General Motors“.
Jis niekad nepavėlavo. Nepraleido nė dienos.
Jis dirbo suvirintoju prie konvejerio.
Taigi, jo marškiniai buvo skylėti nes juos pradegindavo žiežirbos.
Mano mama dirbo mokyklos valgykloje.
Jie abu sunkiai dirbo, buvo darbininkai.
Mano tėvas buvo karininkas.
Ir kaskart grįžęs namo, jis padarydavo kūdikį.
Todėl mūsų tiek daug.
Maiklas Džonsonas.
Laris Džonsonas.
- Perla Džonson. - Kim Džonson-Rėj.
Evelina Džonson.
Turiu šešias seseris ir tris brolius. Esu mažiausias.
Mes jį vadindavome Vabalėliu.
LARIS DŽONSONAS, BROLIS
Nė nežinau, kodėl.
Tik žinau, kad… Jie jį vadino Vabalėliu.
Vabalėlis. Taip vadinome jį mažą.
Jis visad buvo linksmas vaikas.
Manau, ta pravardė jam labai tiko.
- Nemanau, kad jam ji patiko. - O, ne.
Ji jam prilipo ilgam. Ir kartkartėmis
kas nors… Kai jis būdavo namuose. „Ei, Vabalėli!“
Vėliau, kai jis paaugo, ėmėme jį vadinti Ervinu.
Mes žaisdavome.
Ir tas žaidimas vienas prieš vieną buvo… sunkus.
Mes kaudavomės.
Mes vienas kitą skriaudėme,
nes nė vienas iš mūsų nenorėjome pralaimėti.
Net vaikystėje jis nesitaikstydavo.
Tad mes mušdavomės ir panašiai
ant žemės ir žaidimo metu.
Ginčydavomės, kas laimėjo ir kas… Suprantat.
Bet Ervas buvo tas, kuris nori laimėti.
Jei kažko užsimanydavo, tai ir gaudavo.
Meinstrito mokykla buvo Lansingo meka.
Jei buvai geriausias žaidėjas Lansinge,
lankydavai Meinstrito mokyklą.
Ten būdavo daugiausiai veiksmo, nes vaikai suvažiuodavo iš visur.
Jei pralaimėdavai rungtynes, negalėdavai žaisti kokias dvi valandas.
KENIS TERNERIS, VAIKYSTĖS DRAUGAS
Nes vaikinai jau rikiavosi už nugaros, komandos paruoštos.
Nesvarbu, reikėjo apgaudinėti ar dar ką daryti, kad laimėtum,
norėdavai likti aikštelėje.
Pasirinkdavau vaikinus, kurie norėdavo atlikti savo vaidmenį,
kad galėtume laimėti ir būti toje aikštelėje visą dieną.
Žaisdavau lyjant lietui. Žaisdavau sningant.
Buvo nesvarbu.
Nuo aušros iki sutemų.
Vėliau ėmiau žaisti prieš vyresnius vaikinus,
dar vėliau - prieš vyrus.
Netgi savo tėvą ir savo dėdę.
Tėvas arba dėdė prasižengdavo prieš mane, bet sakydavo, jog baudos nebuvo,
tad turėdavau žaisti toliau.
ERVINAS DŽONSONAS VYRESNYSIS, TĖVAS
Nenorėjau, kad jis verkšlentų kaskart, kai kas nors jam kepšteli
ar trinkteli į žandą.
Jie sakydavo: „Gerai, jis turi su tuo susidoroti, jis pakankamai stiprus,
fiziškai irgi, kad…“
turėjau atlaikyti jų kietą žaidimą.
Ir visame rajone nė vienas nedirbo daugiau už mane.
Aikštelėje būdavau daugiau už bet kokį kitą vaiką. Bet kokį.
Labiau to norėjau.
Vienas mano geriausių draugų…
TIMAS STAUDTAS, LANSINGO SPORTO ŽURNALISTAS
…rašė apie mokyklų sportą į „Lansing State Journal“ žurnalą.
Ir vieną gruodžio penktadienio vakarą jis man paskambino ir pasakė:
„Ar girdėjai apie tokį vaikį Erviną Džonsoną?“
Gavau užduotį aprašyti pirmąsias Ervino rungtynes.
Rezultatas - 50:49. Ervinas įmetė 12 tšk., atkovojo 10 kamuolių ir išsibaudavo.
ERVINAS KOKS?
Taigi, grįžau į biurą,
ir visi ėmė klausinėti, koks tas Ervinas Džonsonas.
FREDAS STEBLIS JAUNESNYSIS, LANSINGO SPORTO ŽURNALISTAS
Pasakiau: „Na, jis kokių 196 cm. Vieną dieną taps puikiu žaidėju,
tačiau tose rungtynėse nieko ypatingo nepadarė.“
Mes įveikėme juos vienu tašku, aidint sirenai.
DŽORDŽAS FOKSAS, MOKYKLOS TRENERIS
Ir mano brolis atėjo į rūbinę.
Jis pasakė: „Džordžai, jis gali būti geriausias mieste, gal net valstijoje.
Bet tikrai ne Amerikoje.“
Bet aš pagalvojau: „Palauk.“
Taip jau nutiko, kad antrąsias rungtynes aprašyti vėl teko man.
Žaidėme prieš mokyklą, kuri buvo laikoma gera
Mičigano valstijoje.
Ir mes juos tiesiog sutriuškinome jų pačių aikštėje.
Jis pelnė 36 taškus, atkovojo 20 ir perėmė 10 kamuolių, 15 rezultatyvių perdavimų.
Buvau 15-os, ir tai buvo mano pirmasis trigubas dublis.
Mano brolis atėjo pas mane
ir sako: „Džordžai, jis privers tave pamiršti
visus kitus krepšininkus šiame regione.“
Tai buvo gražiausias pasirodymas, kokį man teko matyti,
o tai buvo jo antrosios rungtynės mokyklų lygoje.
Taigi, atėjo sporto žurnalistas ir pasakė: „Klausyk, žmogau, aš…
Dar nė karto gyvenime nemačiau tokio pasirodymo.“
- Ir sako: „Duosiu tau pravardę.“ - „Ervinai, turime tave pavadinti.“
Kažką vadina Dičkiu. Kažką - dr. Džei.
O kaip Medžikas?
Na, aš nepatikėjau.
Ėmiau juoktis ir nepatikėjau.
Mano vyrukai tikrai nevadins manęs „Medžiku“,
FREDAS STEBLIS JAUNESNYSIS
ERVINAS „MEDŽIKAS“ DŽONSONAS
Ir po dviejų mėnesių visi Mičigane žinojo, kas yra Medžikas.
MEDŽIKAS! ERVINAS DŽONSONAS
Kai mokykloje ėmiau žaisti krepšinį,
visi ėmė kalbėti apie vaikiną iš Rytų Lansingo.
ČARLZAS BARKLIS, „76ERS“ KRAŠTO PUOLĖJAS 1984-1992 M.
Medžikas Džonsonas. Medžikas, Medžikas, Medžikas.
MEDŽIKAS KOKS?
Pagalvojau „Medžikas? Turiu pamatyti“.
Išgirdau apie tą vaikį, Erviną „Medžiką“ Džonsoną.
Susidomėjau: „Kas tas bičas? Ervinas „Medžikas“ Džonsonas.“
BAIRONAS SKOTAS, „LAKERS“ GYNĖJAS 1983-1993 M.
Nebuvau jo matęs, bet visi sakydavo, kad jis - puikus krepšininkas.
Štai ir jis. Žiūrėkit trečią…
„Ar matei tą vaikį iš Lansingo?“
„Tas 15-metis juodaodis iš Vidurio Vakarų.
Jį vadina Medžiku. Matei jį?“
Ervinai Džonsonai, esi labai trokštamas žaidėjas.
Tavo geras metimas, gerai perduodi kamuolį, varaisi, pataikai, matai aikštę.
Mėginame išsiaiškinti, ką moki geriausiai.
Mes niekaip nesuprantame.
Kai į visa tai įsitraukė žiniasklaida,
kai jis atsidūrė laikraščių antraštėse…
Tada jis ėmė visus traukti paskui save.
Jei tik jis žaisdavo, visi veržėti pamatyti tas rungtynes.
EVERETO VIDURINĖ MMOKYKLA 1976 M.
Kur tik eidavome, negaudavome bilietų.
Tiesiog negaudavome bilietų.
Iki šiol pamenu bilietų perpardavinėtojus, sustiprintas policijos pajėgas.
Jis įnešė visai kitą vaizdą.
Jis darė tai, ko niekad nebuvau matęs krepšinio aikštelėje.
Aikštelėje jo buvo pilna. Prasivarydavo kamuolį už nugaros,
perduodavo jį nežiūrėdamas. Jis darė viską.
Ervinas buvo nuožmus varžovas.
Dieve, kaip jis mėgo varžytis.
Daugelis kitų vaikinų… baltaodžių, norėdavo jį įveikti.
Niekad nepamiršiu rungtynių „Benton Harbor“ mokykloje,
kuri Mičigane garsėjo savo krepšinio istorija.
Po savo treniruotės jie ėjo iš aikštės,
o mes ruošėmės treniruotei, ir vienas vaikinas paklausė:
„Kuris čia iš jūsų yra Ervinas Džonsonas?
Tai žinok, rytoj tau bus šakės.“
Mano komandos draugai sako: „Vyruti. Jis kabinėjasi.“
O aš atsakiau: „Palaukit rytojaus vakaro.“
Rungtynes stebėjo, rodos, 9 000 žmonių, laisvų vietų nebuvo.
Pamenu, rungtynių metu vyrukas užlipo man ant kulno,
ir mano batas nusimovė.
Tad kokias dvi ar tris minutes žaidžiau su vienu batu.
ERVINAS DŽONSONAS ĮMETĖ NET ŽAISDAMAS SU VIENU BATU
Per tas tris minutes surengiau gal penkias atakas.
Jis ir toliau bėgiojo su vienu batu,
nuostabiai žaidė ir pelnė taškų.
Aš pataikiau, ir žmonės tiesiog pašėlo.
Visi įsiaudrino.
Ir kol „Benton Harbor“ komandos treneris paprašė minutės pertraukėlės,
visa arena tiesiog sprogo.
Pasakiau: „Pažvelk į švieslentę.“
Ir viskas. Man nereikia kabinėtis. Tiesiog pažiūrėk.
EVERETO „MEDŽIKAS“ PAŠALINO „BENTON HARBOR“
Dar niekad gyvenime nebuvau matęs, kad kas nors
mokyklos sporte šitaip greitai įgytų reputaciją.
Žinojau, kad jis įsitvirtins.
Ir žinau, kad jo motina nebuvo labai patenkinta
jo pravarde „Medžikas“.
O ką manote apie „Medžiką“? Ar jums patinka ta pravardė?
Ji man niekad nepatiko, nes ji labai…
jį paveikė.
Ta pravardė sukelia didelių lūkesčių.
1977 M. BALANDŽIO 21 D.
Evereto vidurinėje mokykloje buvo surengta didžiulė spaudos konferencija.
Buvo paskelbta didelė naujiena.
„MEDŽIKAS“ ŠIĄ SAVAITĘ RINKSIS TARP U-M IR MSU UNIVERSITETŲ
Suvažiavo visų TV kanalų reporteriai 100 km spinduliu.
Ką gi.
Ar prieš man pasisakant norėtumėte užduoti klausimų?
Ne, kitais metais aš mokysiuosi Mičigano valstijos universitete.
SPARTIEČIŲ KREPŠININKAI ĮRAŠĖ MEDŽIKĄ Į PROGRAMĄ
Mičigano valstijos universitetas.
Ervinas „Medžikas“ Džonsonas režisuoja Spartiečių baletą
iš Rytų Lansingo.
Medžikas Džonsonas užaugo Lansinge,
ir mes tuo labai didžiuojamės.
Visas miestas žavėjosi Ervinu Džonsonu. Ne tik Mičiganas.
GREGAS KELSERIS, KOLEDŽO KOMANDOS DRAUGAS
Jo entuziazmas buvo beribis.
Ta energija netilpo pastate.
Tai buvo…
Ji visus apžavėdavo.
PRASIDEDA ERVINO ERA
Medžikas Džonsonas aikštelėje tampa treneriu.
Jis puikiai valdo žaidimą. Puikiai valdo kamuolį.
Jo perdavimai - nuostabūs. Į jį lygiuojasi visi spartiečiai.
MSU KREPŠINIS STAIGA TAPO ATRAKCIJA
Praėjęs sezonas jiems buvo nenusisekęs, bet daugelis žaidėjų sugrįžo.
Komandoje žaidė Gregas Kelseris, aš dar pastačiau šalia Džėjų Vinsentą,
pastačiau save. Ir pasakiau:
„Varge, rodos galime laimėti Didžiojo Dešimtuko taurę.“
Nekantriai laukiau sezono pradžios.
Kad galėtume mėgautis mūsų ryšiu ir draugyste.
Ir mums iškart pavyko.
Puikiai leidome laiką.
Rūbinėje stovėjo magnetofonas.
Jam atėjus, tas daiktas tapo jo.
Jis jį tiesiog apsikabino, ir mes neprieštaravome.
Džimio Kastoro Bančo daina „Potential“
tapo mūsų daina.
Mes sakydavome paraidžiui: P-O-T-E-N-T-I-A-L.
Turėjome galvoje, kad esame jauna komanda,
kuri mėgina įsitvirtinti.
Taigi, išnaudoti savo potencialą ir pažiūrėti, kiek komandų galime įveikti.
Ervinas tapo mūsų didžėjumi.
Jo pravardė buvo EJ DJ.
EJ DJ: JUOKIASI, ŠOKA IR SIAUČIA
EJ DJ.
EJ DJ. Taip, taip.
Laisvadieniais jis didžėjaudavo,
tad prieš kiekvienas rungtynes jis įsijausdavo su muzika.
Ir, vaje… Aš nežinau, kaip jį paveikdavo muzika,
bet jis išeidavo į aikštę ir be vargo gaudavo trigubą dublį. Na, taip…
Ėmiau didžėjauti visuose vietiniuose klubuose,
man kažkiek už tai mokėdavo.
Buvo paskutinė diena
prieš Kalėdų atostogas.
Eidavome į tą įžymųjį naktinį barą „Dooley's“.
- Tai buvo pasilinksminimų vieta. - Visi studentai eidavo į „Dooley's“.
MARŠA YZLI - ODRĖ VEBSTER PENĖ VINTERS-GERI
Tai tik buvo vieta susirinkti.
Turėjome pastogę. Mes niekur nevaikščiojome. Nedarėme tokių dalykų.
Mes pirmą kartą buvome suaugusios.
Toli nuo namų. Išeidavome, gerdavome, smagiai leisdavome laiką.
Atėjo mergina ir pasisveikino su mumis.
Bet už jos stovėjo labai graži
mergina, Kukė, ji irgi prisistatė.
SPARTANO DVASIA
Mes pasisveikinome, aš nubėgau pas kitus savo draugus, šokome, linksminomės.
KUKĖ DŽONSON
Ji nuėjo,
ir aš pasakiau…
„Turiu su ja susipažinti.“
Varge, ir tada ėmė skambėti „Jamaica Funk“ ir „Ring My Bell“.
Stebėjau ją šokių aikštelėje.
Kukė nuostabiai šoko.
Taigi, Džėjus vis baksnojo mane alkūne,
sakydamas: „Vargas, jei nesužinosi jos telefono numerio.“
Uždegė šviesas.
Visi ruošėsi išeiti.
Aš irgi pasukau durų link.
Stovėjau prie durų, negalėjau praleisti savo progos.
Ir kai aš ėjau pro šalį, jis pasakė:
„Ei, duok savo telefono numerį.“
„Jei duotum savo telefono numerį, tai po Kalėdų atostogų
galėtume kur nors nueiti.“
Aš nusijuokiau ir atsakiau:
„Tu neprisimeni mano vardo, o nepamirši paskambinti?“
- Pasakiau: „Aš tau paskambinsiu.“ - Daviau jam savo numerį ir pasakiau:
„Gerai, bet tu manęs neprisiminsi.“
Indiana su kamuoliu. Į priekį. Perdavimas.
Mičigano valstijos universitetas dalyvavo Kalėdų turnyre.
Sėdėjau su mama, žiūrėjome rungtynes, ir aš pasakiau:
„Mama, tas vaikinas manęs paprašė telefono numerio.“
Ir pridūriau: „Jis manęs tikrai neprisimins.“
Ir mes pasijuokėme. Gerokai iš to pasijuokėme.
Grįžau anksti, nes turėjau užsiregistruoti į kai kurias paskaitas,
ir pamenu, tą dieną, kai įėjau į kambarį,
suskambo telefonas.
Tikrai, įžengiau su ryšuliais,
ir suskambo telefonas. Aš atsiliepiau, ir skambino jis.
Ji pasakė: „Tikrai negalvojau, kad paskambinsi.“
O aš galvojau: „Iš kur jis žino, kad ką tik įžengiau į kambarį?“
Kad jau grįžome, nes grįžome anksčiau.
Apsimečiau pasitikinčiu…
„Taip, žinai, saviškiai išmano tokius dalykus.“
Ji nežinojo, jog skambindavau kasdien,
po kokius penkis kartus, ieškodamas jos.
Jis sužinojo, kad mano gimtadienis - sausio 20 d.
Ir jis paklausė:
„Ar galiu tave kur nors pakviesti per tavo gimtadienį?“
Pamaniau: „Oho, gerai.“
Apstulbau ir apsidžiaugiau.
Grįžau namo ir pasakiau savo tėvui:
„Noriu eiti su švarku į savo pirmąjį pasimatymą.“
Ir jis pasakė: „Oho, tau ta mergina tikrai patinka.“
Kiek ilgai judu pažįstami? Atsakiau: „Tėti, aš jos dar nepažįstu.“
Mes šauniai pavakarieniavome,
ir iškart atrodė, jog esame geriausi draugai.
Mes… Buvo labai lengva kalbėtis.
Kalbėjome restorane.
Tuomet nuėjome į mano dėdės namus.
Sėdėjome ten ir klausėmės muzikos, dar pasikalbėjome.
Kukė buvo nuostabi.
Kukė labai rimtai žiūrėjo į mokslus, tad ji buvo užsidegusi, kaip ir aš.
Man didžiulį įspūdį padarė tai, koks jis buvo praktiškas.
Jis buvo toks smagus ir juokingas, labai normalus.
Todėl jį įsimylėjau.
Pirmieji keli mėnesiai buvo nuostabūs.
Mudu su Kuke šauniai leidome laiką.
Kai išvažiuodavau, kalbėdavau su Kuke telefonu per naktis.
Tiesą sakant, mes užmigdavome
su telefono rageliu rankose.
Mes užmigdavome besikalbėdami vienas su kitu.
Būdavo 2.00 val. ar 3.00 val. ryto.
Kai pagalvoju, aš jam buvau vieta,
kur jis galėdavo atsipalaiduoti, aš jį visuomet palaikydavau.
Nesvarbu, jie laimėdavo ar pralaimėdavo, jis būdavo pavargęs ar negaluodavo.
Kai tik reikėdavo, netgi dar anksčiau,
ji pasakydavo: „Ei, suprantu… Atrodai pavargęs.
Ateik ir pagulėk pas mane. O aš pasimokysiu.“
Manau, šitai irgi privertė mane ją įsimylėti.
Tos akimirkos Mičigano valstijos universitete
mus labai suartino.
Jis buvo Mičigano valstijos universiteto
krepšinio komandos pagrindas,
tad lengva nebuvo.
ERVINAS DARO STEBUKLUS SU BILIETŲ PARDAVIMAIS
Sezonui prasidėjus, spaudimas buvo didžiulis.
ERVINAS = BILIETŲ PARDAVIMŲ ŠUOLIS
Prieš rungtynes jis laikydavosi griežto režimo.
Žiūrėdavo, ką valgo, sėdėdavo tyliai…
Tamsiame kambaryje, tik su savo muzika.
Aš eidavau į krepšinio rungtynes
ir kartais jo palaukdavau.
Bet jis man visad sakydavo: „Eik į bendrabutį,
po rungtynių susitiksime ten.“
Nebūdavo, kad vaikščiodavome ir kalbėdavomės ar eidavome namo.
Jis tik pasakydavo: „Grįžęs paskambinsiu. Viso.“
Ji paklausė: „Na, kodėl negaliu tavęs palaukti,
nes kitų žaidėjų merginos tai laukia?“
Atsakiau: „Eik į bendrabutį, pasimatysime ten.“
Tai buvo mūsų pirmasis didelis ginčas.
Visi norėdavo pasikalbėti su Ervinu.
Visos merginos sakė: „Ervinas. Noriu Ervino…“
Ne, ne Ervino. „Noriu Medžiko. Noriu Medžiko“
Žinot, merginų buvo daugybė.
Vieną dieną įsėdau į jo automobilį ir ant grindų pamačiau jo nuotraukas,
kur jis kažką vedasi šokti.
Pagalvojau: „Kas čia?“
O jis atsakė: „O, ne. Ji tik šiaip draugė.
Paglobojau ją, nes ji išsiskyrė su vaikinu.“
Pamaniau: „Ne. Nemanau, kad tai tiesa.“
- Jai buvo labai skaudu. - Taip.
- Labai skaudu. - Siaubingai.
Nes žinojome, kaip…
- Žinojome, kaip ji jaučiasi. - Žinojome, kaip ji jaučiasi.
- Žinojome, kad ji jį mylėjo. - Taip.
Žinot, ją tai tikrai… Ją tai pribloškė.
Ji matė, kad susitikinėju su kitomis,
tad atrodžiau tikrai nekaip.
Nes ji pasakė: „Tu gyveni toliau.
Gerai, tuomet ir aš susitikinėsiu su kitais.“
Ir man tai nepatiko.
Mes susiginčijome, ir aš pasakiau:
„Paklausyk. Negali būti dviejų. Negali susitikinėti su ja, o tuomet - su manimi.“
O jis: „Aš su ja nesusitikinėju, bet…“
O aš pasakiau: „Ne, turi pasirinkti kurią nors vieną.“
Jis atsakė: „Aš nesirinksiu.“
Tad atsakiau: „Na, tuomet pasirinksiu aš. Aš išeinu.“
Pamenu, tuo metu dažnai jį matydavau.
Mes stovėjome ir kalbėjomės. Pasakiau: „Ervinai, ar žinai,
kažkur šioje šalyje sporto salėje yra vaikis, kurio ūgis 203 cm ar 206 cm,
ir jis žaidžia ne blogiau už tave.
Ar jis tave įveiks?“
Po metų kažkur kalbuosi su juo,
ir jis sako: „Ei, treneri.
Pamenate, kaip sakėte, kad kažkas mane įveiks?“
Jis sako: „Aš jį suradau.“
Pirmojo kurso sezono pabaigoje
jie nusprendė sukviesti geriausius koledžų krepšininkus,
kurie atstovautų JAV.
JAV
Pirmosios treniruotės metu stebiu, kaip jis mėto kiaurus,
gal 30 metimų iš eilės.
Pamaniau: „Tas bičas gerai varo.“
Atvykau į tas rungtynes, nedaug apie jį buvau girdėjęs.
Tik žinojau, kad jis - talentingas žaidėjas.
O jis vaikščiojo aplink
su didžiuliu magnetofonu ant peties, visur jį tampėsi.
LARIS BERDAS, „CELTICS“ KRAŠTO PUOLĖJAS 1979-1991 M.
Tąkart pirmą kartą iš arti pamačiau Larį Berdą.
Pradėjome žaisti, nežiūrėdami perduodavome kamuolį,
jis mėtė šuoliu.
Ervinas Džonsonas, pažiūrėkit, koks…
Kartą aš nežiūrėdamas perdaviau kamuolį Lariui,
jis pagavo ir nežiūrėdamas atidavė man atgal,
ir aš užbaigiau ataką. Žmonės ėjo iš proto.
Ir, vaje, po to aš visiems sakydavau:
„Laris Berdas, jis tikras.“
Kitą sezoną
jo komanda laimėjo 33 rungtynes ir nepralaimėjo nė vienų.
33 ir 0.
Didžiajame Dešimtuke sutikdavome daugybę gerų vaikinų,
bet tokio individualaus talento kaip Laris Berdas dar nebuvo tekę sutikti.
Berdas buvo tikras žudikas.
Jis vienas nešė Indianos valstijos universiteto komandą,
ir Medžikas galbūt…
Iš pradžių jie galbūt vienas kito nemėgo, nes jie buvo varžovai.
Jis pateko ant „Sports Illustrated, Basketball Weekly“ viršelio.
KOLEDŽŲ KREPŠINIO SLAPTAS GINKLAS
PAUKŠTIS PAKYLA
Visuose krepšinio žurnaluose.
Jam atiteko Metų koledžų krepšininko titulas.
Sakiau: „Ei, gal tai aš turėjau jį gauti, bet nieko tokio.“
Tikrai turėjo.
Kiek išspaudėme vienas iš kito.
Jo pirmųjų metų statistika buvo neįtikėtina.
Sunku žiūrėti į veidrodį ir matyti, kad tas vaikis žaidžia taip, kaip tu.
Jo noras laimėti buvo toks pat didelis, kaip mano.
Jis mėgo varžytis, kaip aš mėgau varžytis.
Tuo metu turbūt nė vienas iš mūsų negalvojome,
kas nutiks ateityje.
Tai tebuvo pradžia kažko, žinojau…
kad man su juo teks dažnai matytis.
Arkanzasas yra laimėjęs 14 rungtynių iš eilės,
25 ir 4 šį sezoną.
Indiana - 31 ir 0.
1979 m. aš buvau Arkanzaso gubernatorius.
Tai buvo mano pirmieji metai.
Arkanzasas suorganizavo turnyrą, ir jie žaidė su Indianos universitetu.
INDIANOS UNIVERSITETAS IŠĖJO Į VIDURIO VAKARŲ FINALĄ
Niekas nenorėjo pamatyti, kaip Arkanzasas įveikia Indianą…
PREZIDENTAS BILAS KLINTONAS, AISTRINAGS ARKANZASO GERBĖJAS
…tik Arkanzaso gyventojai.
Jie norėjo finale pamatyti Berdo ir Medžiko kovą.
Indianos įžaidėjas, geras ir patyręs žaidėjas,
baigiantis rungtynių laikui išmeta kamuolį kaire ranka,
šis pašokinėja, atšoka nuo lentos ir įkrenta. Jie laimi.
Tai buvo neįtikėtinos rungtynės.
Pažvelgiau į vyruką, sėdintį su manimi ir pasakiau:
„Dievas nori, kad Medžikas ir Laris Berdas žaistų finale,
negi mes galime nepaklusti Dievo valiai?“
Susitinka Indianos ir Mičigano universitetai.
Aš - Brajantas Gambelas, gerbėjai tiesiog eina iš proto.
MIČIGANO VALSTIJOS SPARTIEČIAI 1979 M.
INDIANOS VALSTIJOS UNIVERSITETAS 1979 M.
NCAA finalas tarp Mičigano ir Indianos
buvo tikras krepšinio rojus.
PREZIDENTAS BARAKAS OBAMA
Nes dalyvavo du nepaprasti talentai.
Magiškasis Ervinas Džonsonas
prieš Paukštį Larį Berdą iš Indianos.
Įsijungęs televizorių, pamatydavai Medžiką arba Berdą.
Ėmė rodyti visur.
Magiškasis
prieš kažkokį bičą iš Frenč Liko indianoje - Larį Berdą.
Ir jie abu turėjo visiškai skirtingą žavesį.
Šalis pasidalijo į dvi stovyklas.
BERDAS PRIEŠ MEDŽIKĄ
Ir, neapsimeskime, buvo ir rasinis kontrastas.
Baltaodis iš Indianos kaimo.
Ir juodaodis iš miesto.
Siekia aukso, siekia svarbiausių apdovanojimų.
Visi kalbėjo apie juos,
nes juk žinome, kad priešingybės traukia, tiesa?
Turime juodaodį ir turime baltaodį. Priešingybės.
Turime Mičiganą ir Indianą.
Jų žaidimo stilius labai skiriasi.
Jie buvo du geriausi žaidėjai visoje šalyje.
Ir tik vienas iš jų galėjo laimėti, išeiti su karūna ant galvos.
Kiek kartų čempionate pasitaiko tokios varžybos?
SVEIKI ATVYKĘ Į MEDŽIKO KARALYSTĘ
BERDAS GAL IR PATAIKO BET MEDŽIKAS MOKA DAUGIAU
Šįvakar spartiečių sezonas baigsis įtemptomis rungtynėmis
prieš nenugalimą Indianos universitetą.
Tai turbūt bus paskutinis Lario Berdo kaip koledžo studento pasirodymas,
tas pats turbūt nutiks ir su Ervinu „Medžiku“ Džonsonu.
Net kai mes išsiskyrėme, aš vis tiek žiūrėdavau rungtynes
ir domėjausi visu tuo,
nes vis tiek jį mylėjau.
Ir jis nepripažino, kad susitikinėjo su kitomis merginomis,
tad tikėjausi, jog mes galbūt dar sugrįšime vienas pas kitą.
Taigi, jis žaidė NCAA lygoje,
aš žiūriu rungtynes per televizorių, pažvelgiu į žiūrovus
ir pamatau tribūnose jo mamą.
O ji sėdi šalia jos. Mane tai be galo nuliūdino.
Žiūrėjau rungtynes ir tada pamačiau tą merginą ten,
kur turėjau sėdėti aš.
Žinot, tik… Buvo skaudu tą matyti.
Buvo labai skaudu tą matyti.
Mičiganas laimi ginčo kamuolį su Doneliu užnugaryje.
Šiame žaidime labai svarbu kuo anksčiau paimti iniciatyvą į savo rankas.
Žinojome, kad bus sunku,
bet pasitikėjome savimi ir nusiteikėme kovai.
Buvome suplanavę, kad jį dengsime dviese,
nesitrauksime nė per žingsnį.
Nesuteiksime jam erdvės judėti.
Jie jį suspaudė kaip sumuštinyje. Visiškai atitvertas, neįmanoma perduoti kamuolio.
Jis puikiai pataikydavo,
tad buvome pasiruošę prie jo prilipti
ir neduoti erdvės.
Jie prie manęs tiesiog prilipo,
tad metimai tapo žymiai sudėtingesni.
Džonsonas, trys prieš vieną.
Štai ir jis. Metimas ore. Gregas Kelseris.
Į antrąją rungtynių pusę žengėme turėdami 16-os taškų persvarą.
Ir tuomet viskas pasikeitė.
Ervinas Džonsonas, kovojantis už Mičiganą,
Medžikas Džonsonas prasižengia trečiąjį kartą.
Tapo sunku kovoti,
nes pirmojoje rungtynių pusėje Ervingas susirinko tris pražangas.
Aukštas gynėjas, kartu su atitinkamu…
Pražanga Kelseriui, ketvirtajam numeriui.
Buvome pasiruošę perimti iniciatyvą į savo rankas.
Gregas Kelseris prasižengė ketvirtąjį kartą, ir jie atsigavo.
Berdas.
Rezultatas - 52:46.
Taigi, supratau, kad turiu sužaisti, jei norime laimėti.
Džonsonas. Su kamuoliu - Medžikas Džonsonas.
Paskutinė rungtynių ataka, su kamuoliu - Ervinas.
Jis meta kamuolį virš galvos, per daugiau nei pusę aikštės…
Koks perdavimas!
…Kelseriui, ir šis įkrauna kamuolį iš viršaus.
Viskas.
Mičigano valstijos universitetas, 1979 m. nacionaliniai čempionai.
Mes išnaudojome savo potencialą,
ir tai buvo labai maloni akimirka.
Bet tik vienas iš jų gali…
Tai buvo vienas skaudžiausių pralaimėjimų iki šių dienų.
Tos rungtynės net praėjus 40-čiai metų,
yra vienos žiūrimiausių studentų lygos rungtynių.
Tikslas ir išsipildžiusi svajonė,
mes visi skrendame atgal į Mičiganą,
ir aš suprantu, kad viskas.
Buvau ir emociškai, ir fiziškai pasiruošęs profesionaliam sportui.
ERVINAS DŽONSONAS PRADEDA PROFESIONALO KARJERĄ
Daug dalykų darėme koledže, kuriems galvojau, jog prireiks ketverių metų,
bet užteko dvejų, tad turbūt atėjo metas kitam žingsniui.
Pažiūrėkime, ką galiu padaryti NBA.
Daug ko atsisakau.
Koledžas yra… Atsisakau, studentavimo,
galimybės smagiai pagyventi.
Tikrai daug dalykų.
Jis laimėjo studentų lygą ir tuomet kitais metais
nusprendė išvykti į Kaliforniją.
Taigi, turėjau baigti mokslus
ir dingti iš čia, pradėti naują gyvenimą.
Pačios pirmosios dienos išvakarėse…
1979 M. SPALIO 12 D.
…noriu, jog žinotumėte, kad šio žmogaus šypsena
nušviečia televizoriaus ekraną nuo čia iki pat Bangoro Meino valstijoje.
Pilve jaučiau drugelius.
Stengiausi nusiraminti.
Matote Medžiko Džonsono
debiutą Los Andželo „Lakers“ komandoje.
Medžikas Džonsonas nepataiko iš po krepšio.
Kamuolys ant žemės, visi kovoja.
Džonsonas meta laisvas ir sužingsniuoja.
Jau girdžiu, kaip krepšinio sirgaliai sako:
„Matot,
Medžikas Džonsonas negali įveikti NBA gynybos.“
Maždaug antrajame kėlinyje aš nusiraminau.
Medžikas perima kamuolį, persimeta jį pro nugarą.
Apgaulingas judesys. Koks perdavimas. Štai taip.
Penki.
Džonsonas atgal Karimui.
To ir reikėjo tikėtis. Fordas perduoda Karimui.
Kablys.
Ir „Lakers“ pergalė! Pavyko!
Karimas Abdul-Džabaras atnešė Los Andželo „Lakers“ pergalę!
Ir Medžikas Džonsonas džiaugiasi,
tarsi jie būtų laimėję NCAA čempionatą.
Medžikas ėmė lakstyti ir šokinėti, mes visi labai džiaugėmės,
bet mes džiaugėmės, nes laimėjome rungtynes. Medžikas džiaugėsi, nes matė.
Jis matė, kaip atrodo čempionų komanda.
Nuėjau į rūbinę, o Karimas sako:
„Naujoke, daugiau taip nedaryk.“
Mums liko dar 81-erios rungtynės.
Žinai, jei šitaip džiaugsimės
po kiekvienos pergalės, tai iki Kalėdų būsim lavonai.
Jis parodė į mane, tad aš parodžiau į jį.
„Jei pataikysi tokį metimą dar 81-ą kartą,
tai šoksiu tau į glėbį dar 81-ą kartą.“
Ir staiga ėmėme laimėti.
Visi labai susidomėjo
Magiškuoju Džonsonu.
DŽONSONAS NUŠVITO MAGIŠKA ŠYPSENA
Jis pakeitė mane,
mes ėmėme laimėti. Ėmiau šypsotis.
Jis buvo būtent toks žaidėjas, kokio mums reikėjo.
Šaltis dingo. Atsirado entuziazmas.
Kažkas naujo, tiesa?
Tuos vaikinus sieja ryšys.
- Esame energingi vyrukai… - Savas.
Jis tebuvo su marškinėliais. O dabar pažvelkit. Šilkiniai marškiniai.
Pažvelkit į jį.
Kai „Lakers“ ėmė laimėti,
tai suvienijo Los Andželą.
Taigi, visiems atrodė, kad jis yra jų didvyris.
Įsimylėjau Medžiką Džonsoną ir tai, ką jis išdarinėjo aikštelėje.
Ir tą charizmą, kuri prasiverždavo bendraujant su žiniasklaida ir žmonėmis.
Ne tik Amerikos juodaodžiai, ne tik juodaodžiai jaunuoliai, paaugliai…
GRANTAS HILAS, „PISTONS“ KRAŠTO PUOLĖJAS 1994-2000 M.
…įsimylėjo Medžiką Džonsoną.
MEDŽIKAS DŽONSONAS
Amerikos baltaodžiai irgi įsimylėjo Medžiką Džonsoną.
Tai, jog visi lygiuojasi į juodaodį, kad jis yra įkvėpimo šaltinis
buvo beveik negirdėtas dalykas.
„Forum“ arena buvo Inglvude.
Užaugau už 14-os kvartalų, bet bilietų mes neturėdavome.
Turėjome sugalvoti, kaip įsmukti. Galėdavome nubėgti žemyn tuneliu.
Prabėgti pro apsaugą,
įsmukti į „Forum“ areną ir atsisėsti.
Ir vėl.
Nieko panašaus nebuvau matęs.
Nebuvau matęs 206 cm ūgio krepšininko, kuris čiuptų kamuolį nuo žemės,
greitai bėgiotų, sustatytų puolimą.
Niekas taip nežaidė kaip jis.
Jis buvo oksimoronas. Galėjo žaisti bet kurioje pozicijoje.
Jis buvo 206 cm ūgio įžaidėjas,
tuo metu kito tokio apskritai nebuvo.
Medžikas - kietas, ir jis tą žino.
Koks perdavimas Kuperiui, du taškai!
Perdavė nežiūrėdamas. Bet…
Ervino perdavimai nežiūrint - fantastiški.
Jis žiūri į vieną pusę ir duoda kamuolį į kitą, pro nugarą.
Perdavimas pro nugarą, taškai!
Perduodu nežiūrėdamas, taip?
Pro kojas, pro nugarą.
Žiūrovai tiesiog pašėldavo.
Medžikas buvo išdidus. Medžikas buvo kietas.
Na, jis žaidė su tokiu džiaugsmu, entuziazmu.
Žinot, jis buvo mano mėgstamiausias žaidėjas.
„Lakers“ tapo mano mėgstamiausia komanda.
Žmonės į jį lygiavosi.
Žmonės juo žavėjosi iš abiejų pusių.
Norėjo būti tokiu kaip jis.
Visi pažįsta Medžiką, laimingą vaikiną. Tą, kuris visada šypsosi.
Manau, jie gali manyti, kad jam viskas sekasi,
kad jis neturi jokių problemų.
Jis kasdien šypsosi ir panašiai, ir…
Bet ir man pasitaiko duobių ir…
Ervinas Džonsonas yra kitas bičas. Suprantat.
Čia yra Medžikas, o čia yra Ervinas.
Pirmaisiais metais aš tikrai labai ilgėjausi namų,
tad mano telefono sąskaitos buvo didžiulės.
Jis mums nuolat skambindavo,
kasdien arba kas antrą dieną.
Iki to laiko niekur nebuvau be šeimos.
Mano tėvas ir motina visada ateidavo stebėti rungtynių.
Nuvažiuoti iki koledžo užtrukdavo 15 ar 20 minučių,
tad galėdavau visad grįžti namo ir pavalgyti naminio maisto.
Dabar to nebeliko.
Nebegalėjau atbėgti pas mamą, kad ji mane apkabintų,
paklausti tėčio patarimo akis į akį.
Pas mus svečiuojasi naujokas Ervinas „Medžikas“ Džonsonas.
Sunku žaisti toli nuo namų.
- Tiesa? - Žinoma.
Negirdėti, kaip tavo gerbėjai serga už tave.
„Forum“ arena buvo Inglvude.
Ervinas gyveno netoli Inglvudo. Jis gyveno gana atsiskyręs.
LONAS ROSENAS, MEDŽIKO AGENTAS 1987-1996 M.
Jis grįždavo namo ir eidavo į savo dviejų miegamųjų butą.
Visą laiką sėdėdavau savo bute, nes bijojau.
Bijojau Los Andželo, nes Los Andželas buvo didžiulis.
Koks yra tavo socialinis gyvenimas?
Noriu pasakyti, žinau, jog sunkiai dirbi…
- Taip. - …bet turi ir laisvo laiko.
Taip, turiu.
Mane visur saugojo,
ir Normas Niksonas įspėjo, kad saugočiausi žmonių.
Visi stengėsi
susipažinti su manimi, sportininku. Ir aš sutikdavau.
Visko tiek daug.
Turiu išsiaiškinti…
Ar tai - tikra? Ko jie nori?
Ar galiu išeiti ir negalvoti apie krepšinį?
Labai sunku. Tikrai labai sunku.
Sėkmės tau Los Andželo „Lakers“.
- Smagu čia būti. - Ačiū, kad atėjai.
Ponas Ervinas „Medžikas“ Džonsonas. Ačiū, pone.
Jis buvo naujas jaunuolis iš Mičigano,
negalėjo pasitikėti žmonėmis.
Bet pirmaisiais metais Los Andžele
Džeris Basas nupirko komandą.
1979-aisiais dr. Džerio Baso svajonė
turėti savo komandą tapo realybe - jis sumokėjo rekordinę 67,5 mln. dol. sumą
už Los Andželo „Lakers“, „Kings“ bei jų pelningą varžybų vietą, „Forum“ areną.
Jis žinojo, kad esu toli nuo namų, tad pasakė: „Ei, jaunuoli.
Kai grįšime iš treniruočių stovyklos,
norėčiau, kad vieną šeštadienį ateitum, ir mes pažiūrėtume
USC rungtynes.
Kai jis… mes nuvykome į pirmąsias USC futbolo rungtynes,
tada po truputį ėmiau išeiti į žmones.
Po „Lakers“ rungtynių mes ėmėme drauge pietauti ir vakarieniauti.
Jis pakviesdavo į vieną ar kitą restoraną.
Tad nueidavau ir ten su juo susitikdavau, mes drauge valgydavome, plepėdavome.
Po kiek laiko jis ėmė mane kviesti pas save į namus.
„Vartų kodą žinai. Gali atvykti bet kada.“
Tad ėmiau ten nuolat lankytis.
Mes valandų valandas žaisdavome pulą, ir jis tarsi užpildė tą tuštumą.
Aš pasivedžiau jį į šalį ir paprašiau:
„Ar galėtumėt pažiūrėti mano vaiką?“
Dr. Basas atsakė: „Ponia Džonson, aš juo pasirūpinsiu.“
Jaučiausi geriau,
žinodama, kad jis turi žmogų, su kuriuo gali pasikalbėti,
kuris juo pasirūpins.
MEDŽIKAS: BASAS JĮ BEVEIK ĮSIVAIKINO
Jie tapo labai artimi.
Atrodė, tarsi jis būtų surogatinis Džerio sūnus.
Džeris jį tikrai brangino.
Džonsonas išdygo kaip iš po žemių.
1980 M. NBA ATKRINTAMOSIOS
„Suns“ perima kamuolį. Bėga prie krepšio. Bet Medžikas Džonsonas nepasiduoda,
grįžta po krepšiu, perdavimas Karimui. Pavyksta.
Tas jaunuolis tikrai turi charizmos.
Naujokui sezonas buvo tikrai puikus.
Los Andželo „Lakers“ yra naujieji…
„LAKERS“ PRIEŠ „SUPERSONICS“ „LAKERS“ LAIMI SERIJĄ 4:1
…Vakarų Konferencijos čempionai, Karimas Abdul-Džabaras įmetė 38 taškus.
Medžikas Džonsonas pridėjo dar 20.
Ėjau iš proto.
Prieš metus laimėjau NCAA čempionatą,
o dabar jau pirmaisiais metais NBA patenku į finalą.
Aštuonerius metus Los Andželo sporto scenoje
vyksta NBA čempionatas.
„Lakers“ vis įveikdavo atkrintamąsias,
bet suklupdavo prieš finalus ar jų metu.
Pamenu, drąsinome vieni kitus:
„Gerai. Mums pavyks. Mums pavyks.“
DŽAMALAS VILKESAS, „LAKERS“ KRAŠTO PUOLĖJAS 1977-1985 M.
Tos savaitės pradžioje buvo renkamas Metų naujokas.
BERDAS ĮTIKINAMAI LAIMI GERIAUSIO NAUJOKO TITULĄ
Galvojau, skirtumas bus nedidelis. Jis buvo didelis. Buvau šokiruotas.
BERDAS 63 BALSAI
DŽONSONAS 3 BALSAI
Kai pamačiau, kad Laris Berdas laimėjo dideliu skirtumu,
man tai nepatiko.
NBA METŲ NAUJOKO RINKIMAI SULAUKĖ GERBĖJŲ KRITIKOS
Mano pirmaisiais metais visi kartojo:
„Kokie perdavimai. Jis gali vesti komandą, bet Laris Berdas žymiai geriau mėto.“
Sėdėjau ir galvojau: „Ir aš galiu mėtyti, bet mano vaidmuo ne toks.“
Buvo nesmagu tą nuolat girdėti.
Taigi, į NBA finalus ėjau su užsidegimu.
Filadelfija įveikė Bostono „Celtics“, laimėję 4 rungtynes iš 5.
Su Juliju Ervingu priešakyje. Jis pelnė vidutiniškai 25 taškus per rungtynes.
Daktaras bus tas, kurį reikės įveikti.
Jų komanda buvo tikrai stipri, dr. Džei. tada Šokoladinis Griaustinis -
Derilas Dokinsas.
Aš buvau Filadelfijos „76ers“ gerbėjas.
Ant sienos buvau pasikabinęs dr. Džei plakatą.
Sirgau už Filadelfiją. Buvau dr. Džei gerbėjas.
DŽEIMSAS VORTIS, „LAKERS“ KRAŠTO PUOLĖJAS 1982-1994 M.
Norėjome, kad jis laimėtų čempionatą, bet ne prieš mus.
…prasideda. Varosi Dokinsas, laisvas.
Serija buvo labai permaininga.
Žinojome, kad su Filadelfija turėsime, ką veikti,
bet vienas dalykas, kuris mus gelbėjo buvo tas, kad niekas
lygoje negalėjo sustabdyti Karimo.
Karimas bėga į kitą pusę, Dokinsas negali…
- Jis buvo nesustabdomas. - Pakalbėjau su komanda. Pasakiau:
„Paklausykit, aš pasiruošęs padaryti savo darbą.“
Medžikas su kamuoliu, perduoda Karimui…
Taigi, penktosiose rungtynėse „Forum“ arenoje šansai buvo lygūs.
Serijos rezultatas - 2:2, svarbios rungtynės, nes galėjome užbaigti 3:2.
Karimas gavo traumą.
Karimas Abdul-Džabaras gavo traumą. Akivaizdu.
Trečiojo kėlinio viduryje
Karimas pasitempė kulkšnį.
Vaje, be jo jiems tikrai bus sunku.
Rungtynės baigėsi, serijos rezultatas tapo 3:2.
Prašau. Pasitraukite.
Tai buvo katastrofa.
Karimas buvo mūsų kapitonas, jis visuomet padėdavo.
Patyręs profesionalas, nesvarbu,
jam skaudėdavo galvą ar ne. Mes visi tikėjomės.
Jei tik galės, jis žais. Mes tą žinojome.
Kitą rytą išskridome į Filadelfiją.
Nuvykome į oro uostą, ir mūsų paklausė: „Girdėjot naujieną?“
Paklausiau, kokią.
Gydytojai sakė, kad dėl traumos
jis negalės žaisti šeštose rungtynėse.
„LAKERS“ LAIMĖJO… BET KARIMAS IŠKRITO
Rungtynėse nebus geriausio metiko.
KARIMO TRAUMA TEMDO „LAKERS“ VILTIS
Kaip įveiksime Filadelfiją be Karimo?
Visi sėdi, ore tvyro įtampa.
Visi nervinasi.
Visi tyli, o tai keista.
Kaip žaisime be savo kapitono?
Jis nė neskrido kartu.
Vadinasi, trauma rimta.
Visi labai nuliūdo ir nusivylė, kad jis negalės žaisti.
Taigi, aš pasakiau: „Turiu kažką daryti.“
Karimas sėdėdavo 1A vietoje.
Jis vienintelis sėdėdavo 1A vietoje.
Karimas sėdėdavo pirmoje eilėje,
o mudu su Medžiku - antroje.
Taigi, sėdžiu antroje eilėje, o Medžikas atsisėda į Karimo vietą.
Jis atsisuko, pažvelgė į visus.
Ir sako:
„Nebijokit, jūs turit Erviną Medžiką Džonsoną.“
DŽONSONAS
Parodysiu jums
ir kitiems komandos nariams, ką aš sugebu.
Išvertė Akvilė Katilienė