Готові?
Ви раді, що вас звати Меджік Джонсон?
Це, мабуть, неабиякий тиск.
Так.
«ЛЕЙКЕРС»
Пані та панове, ви його знаєте й любите.
Вітайте Номера 32, Ервіна «Меджік» Джонсона!
Влучив!
-Меджік. Меджік. -Меджік.
Я хочу бути як Меджік Джонсон.
Меджік Джонсон – людина-міф, людина-легенда.
Меджік Джонсон шикарно пасував м’яча.
І робив це швидко, вміло й віртуозно.
Меджік пасував з усмішкою на лиці. З радістю.
Його товариші ставали відомі.
Про них теж починали ходити міфи й легенди,
бо вони грали в одній команді з зіркою баскетболу.
Як він грав.
Через Меджікові приховані передачі здавалося, що він ясновидець.
Усі приписують зміни в НБА Майклові Джордану.
Але справжні зміни сталися з приходом Меджік Джонсона.
Я був фанатом «Чикаґо Буллз», але мушу визнати:
Меджік Джонсон добре грав.
Ось і він! Меджік.
І ви знаєте, що ми номер один!
Він був найяскравішою зіркою в галактиці зірок.
У Лос-Анджелесі це не абищо.
Він і досі найпопулярніший спортсмен у Лос-Анджелесі.
Тут його всі люблять. Нема того, хто не любив би Меджіка.
Він був не «Меджік», а Ервін Джонсон-молодший.
Якщо помітили, я розрізняю Ервіна й Меджіка.
Це дві різні людини.
Меджік любить натовп,
любить бути баскетболістом.
А Ервін воліє триматись від усього цього якнайдалі.
Ервін і Меджік – дві дуже різні людини.
Меджік усміхається на камеру,
сміється, любить увагу.
А Ервін дуже нетерплячий,
любить усе контролювати.
Через нього ти пройшла справжнє пекло?
Ми називаємо його не Меджік, а Ервін, а іноді ще якось.
Ервін ні в чому не любить програвати.
Навіть у шашки…
Ервін «Меджік» Джонсон ніколи не обирав легких шляхів.
І, вочевидь, у житті мало що давалося йому легко.
Усе діставалось швидко й легко,
але так само швидко й легко це могли забрати.
Він Ервін.
Я не називаю його Меджік,
бо Меджік грав у баскетбол.
Він як той супергерой.
Якщо це про Меджіка, тоді, мабуть, про мене.
Мене звати «Меджік»
Ервін Джонсон пасує!
ЛАНСІНҐ, МІЧИҐАН
Джонсон веде м’яч до кошика. Один з найкращих,
а може, й найкращий баскетболіст університету.
Подейкують, що ти зіграв останній студентський матч
і йдеш з Університету штату Мічиґан.
УНІВЕРСИТЕТ ШТАТУ МІЧИҐАН 11 ТРАВНЯ 1979 РОКУ
Так.
Треба трохи вище.
Я хочу привітатися з новими товаришами по команді.
Як життя?
Доброго всім ранку. Спекотного ранку.
І хочу сказати…
це було важко.
Це…
На мене багато всього звалилося.
Студенти, громада –
усі хочуть знати, що я робитиму, але…
Чи втратять мічиґанські вболівальники зіркового гравця
Ервіна «Меджік» Джонсона?
З вигуками тріумфу чи зі сльозами розчарування
багато хто вважає, що Джонсона першим відберуть
у цьогорічний драфт НБА.
Найімовірніше, він гратиме за «Лейкерс» або за «Чикаґо Буллз».
НБА ПРОВЕДЕ ВІДБІР
Ніколи не забуду, як усі раділи новому відбору.
ПЕТ РАЙЛІ, ПОМІЧНИК ТРЕНЕРА «ЛЕЙКЕРС», 1979-1981
Бо ми могли отримати Ервіна «Меджік» Джонсона.
ПОЧИНАЄТЬСЯ ВІДБІР НБА
Наприкінці сезону 1978-1979 років…
РОД ТОРН, ГЕНМЕНЕДЖЕР «ЧИКАҐО БУЛЛЗ», 1978-1985
…два клуби підкинули монету, хто обиратиме перший.
Монетку мали підкинути «Лейкерс» і «Чикаґо Буллз».
Меджіків стиль гри оживить Чикаґо,
якщо він захоче закінчити навчання достроково й грати професійно.
ЕРВІН ПЕРЕД ВИБОРОМ
У мене було мало часу, щоб прийняти рішення,
але це вже крайній термін, тому я мусив
дати відповідь сьогодні.
ЧИКАҐО
Ми з Біллом Шарманом поговорили.
Білл був генеральний директор «Лейкерс», і я йому сказав:
«Ти не проти, якщо ми оберемо сторону монети»?
Бо ми довірили шанувальникам обрати для команди
орла чи решку.
Комісар НБА Ларрі О’Браєн готується до жеребкування.
Команди чекають по телефону, а менеджер «Чикаґо Буллз» Род Торн зробив дзвінок.
Я завжди обирав решку.
Наші фанати сказали: «Хай буде орел».
Що обрав «Чикаґо Буллз»?
-«Чикаґо Буллз» обрали орла. -«Чикаґо Буллз» обрали орла.
Комісар підкинув у Нью-Йорку монету.
ЛОС-АНДЖЕЛЕС
Для «Лейкерс» це був гравець…
ДЖЕРРІ ВЕСТ ГЕНМЕНЕДЖЕР «ЛЕЙКЕРС», 1982-1994
…який змінить долю франшизи.
І коли тобі дають прізвисько «Меджік»,
чого очікувати?
Підкидаємо монету.
Решка!
Молитви «Лейкерс» були почуті.
Лос-Анджелес отримав право на Меджіка.
«ЛЕЙКЕРС» ПОЩАСТИЛО. ЦЕ ЧЕРЕЗ МЕДЖІКА?
У наступному сезоні…
Сьогодні я подам заявку на право заробляти гроші.
Я стану професійним гравцем.
Зараз рівно полудень.
25 ЧЕРВНЯ 1979 РОКУ
Відбір офіційно відкрито. Хочу привітати всіх фанатів,
які приєднаються до відбору й допоможуть вдало його провести.
Першими обирають «Лос-Анджелес Лейкерс».
«Лос-Анджелес Лейкерс» обирають Ервіна «Меджік» Джонсона
з Університету Мічиґану. Його зріст – 1,83 метри, вага – 90 кг.
Ервін «Меджік» Джонсон з мічиґанського університету
став сьогодні гравцем «Лос-Анджелес Лейкерс».
Він перший, кого обрали у драфті Національної баскетбольної асоціації.
Я Ервін «Меджік» Джонсон,
але при народженні мене назвали Ервін Джонсон-молодший.
ЛОС-АНДЖЕЛЕС 1979 РІК
Коли мене взяли в «Лейкерс» і я зійшов з літака в Лос-Анджелесі,
о боже!
Я повинен був довести, що зможу грати в НБА
і очолити «Лейкерс».
Я так не хотіла, щоб він їхав.
Йому було дев’ятнадцять років.
КРІСТІН ДЖОНСОН МАТИ
Він їде, і це вперше, коли він далеко від рідних.
Я не знала, що чекає на мого синочка.
«Лейкерс» дістався найкращий: Ервін «Меджік» Джонсон.
Він такий перспективний.
Він неймовірна людина.
Він осяяв собою всю Південну Каліфорнію.
Бачите оце? Я просто в захваті.
Якби я був Суперменом, у мене на грудях була б літера «С».
Але я не Супермен. Я Снупермен…
СНУП ДОҐҐ ФАНАТ «ЛЕЙКЕРС»
…і це моя емблема.
Я за «Лейкерс».
Уперше я почув про Меджіка у 1978 році,
коли він ще грав за студентську команду.
А потім через рік, у 1979 році.
Коли Меджік Джонсон став гравцем «Лейкерс», я був на сьомому небі.
Ми перемогли.
МЕДЖІК УПЕРШЕ ГРАЄ ЗА «ЛЕЙКЕРС»
Пригадую, коли він з’явився,
пішли чутки, що Ервін «Меджік» Джонсон гратиме
в Літній лізі.
По дорозі на гру я спитав у тренера:
«А скільки буде глядачів?»
Він відповів: «Десь сто чи двісті».
Стадіон повний, до трьох тисяч глядачів, лише стоячі місця.
Усі місцеві. І тут виходить він.
І за ним ідуть сотні дітей.
Відчувалося, що це буде щось геть інше.
Це бриніло в повітрі.
Я точно буду готовий,
особливо якщо фанати будуть такі ж, як сьогодні.
Фанати, ви будете?
Інтерв’ю з Купером. Дубль перший.
Вибачте.
МАЙКЛ КУПЕР ЗАХИСНИК «ЛЕЙКЕРС», 1978-1990
Майкл Купер. «Лос-Анджелес Лейкерс». Або Темний Ґейбл.
Він же найкращий захисник. Він же Лисий Бак.
Ми сидимо в роздягальні, а його ще нема.
І от ми сидимо там.
Це був мій другий рік у «Лейкерс».
І я знав, що щось буде.
Ми знали, що Меджік на парковці…
КАРІМ АБДУЛ-ДЖАББАР ЦЕНТРОВИЙ «ЛЕЙКЕРС», 1975-1989
…бо чули його бумбокс.
У мене був величезний бумбокс, який я привіз із Лансінґа.
Тоді я слухав «Parliament-Funkadelic».
«Parliament-Funkadelic» був його улюблений гурт.
Карім любив тиху, спокійну музику.
Ми чуємо музику, аж тут заходить він.
Спалах
Карім – спокійний і небалакучий.
Тому він подивився на мене й сказав: «Новенький, вимкни бумбокс!»
Він з усіма привітався,
а потім каже: «Привіт, я Меджік». Не Ервін Меджік, а Меджік.
Я сказав: «Меджік, я Куп. Як життя?»
І додав: «Вітаю в НБА, малий».
АРЕНА «ФОРУМ» ІНҐЛВУД, КАЛІФОРНІЯ
МІСЦЕ ПРОВЕДЕННЯ МАТЧІВ «ЛОС-АНДЖЕЛЕС ЛЕЙКЕРС»
Коли Меджіка взяли в «Лейкерс»…
ЩО НЕ ТАК З НБА?
…НБА була не найкрутіша ліга.
Це була така собі сімейна ліга.
Фінансових надходжень було небагато.
У НБА ОБГОВОРЮЮТЬ ФІНАНСИ
Тридцять третій сезон Національної баскетбольної асоціації переживає
нелегкі часи через зменшення кількості глядачів і низькі рейтинги.
Ознака, що вболівальники втрачають інтерес.
Жовтень 1979 року був провальний для НБА.
МАЙКЛ ВІЛБОН СПОРТИВНИЙ ЖУРНАЛІСТ ESPN
Мовляв, у НБА наркотики, забагато чорних,
і матчі записують з затримкою.
Пам’ятаю, як пізно ввечері дивився повтори матчів.
АРСЕНІО ГОЛЛ ДРУГ І КОМІК
І просив рідних: «Не кажіть,
хто переміг. Не розказуйте про гру».
Тоді ще не було популярно бути в прайм-таймі.
Я насмілився поговорити з комісаром НБА Ларрі О’Браєном.
Що скажете про майбутнє НБА?
Під час торішнього інтерв’ю у вас було багато проблем.
Чесно кажучи, я трохи засмучений, що так часто про це чую й читаю.
Ліга втрачала не тільки гроші, але й глядачів.
ДЖИМ ГІЛЛ СПОРТИВНИЙ ЖУРНАЛІСТ KCBS
У Національної баскетбольної асоціації був важкий тиждень.
У ті часи лігу знали як бандитську.
У Національній баскетбольній асоціації
дедалі частішають прояви жорстокості.
Тоді гравцям НБА дозволяли битися.
СЕМЮЕЛ Л. ДЖЕКСОН ДРУГ І АКТОР
У разі непорозумінь гравці починали битися.
Національна баскетбольна асоціація відсторонила форварда «Лейкерс»
Керміта Вашингтона.
Пригадую, як Керміт Вашингтон ударив на арені «Форум» Руді Том’яновича.
Зламав йому щелепу. Це була чорна смуга.
ДОРОСЛІ РОЗБІРКИ В НБА
Це відлякує від матчів багато білих глядачів.
Чому?
Через конфлікт між білими й чорними.
Мені не подобається бачити на грі лише чорних гравців.
Понад 65-70% американців були білі.
СТІВЕН А. СМІТ СПОРТИВНИЙ ЖУРНАЛІСТ ESPN
Люди не хотіли впускати матчі НБА у свої вітальні.
Я НЕ ДИВИТИМУСЬ МАТЧІ НБА
Були навіть розмови про вихід певних команд з НБА.
Мова йшла про «виживання».
Чи переживемо ми ще один рік, ще один тиждень?
«Лос-Анджелес Лейкерс» починають гру…
Тоді «Лейкерс» не були командою-чемпіоном.
Їх вважали претендентами.
Вест відкритий. Подивіться, як нападає Рассел.
Рассел закинув м’яча!
«ЛЕЙКЕРС» ТИХО ВИХОДИТЬ З ГРИ
Пам’ятаю свій перший рік у Лос-Анджелесі.
«Лейкерс» були на останній сторінці газети. На останній сторінці.
БАСКЕТБОЛЬНА КЛІНІКА РАДІ ВСІМ!
Ми сідали у вантажівки
і їздили з мікрофонами по околицях.
«Приходьте на гру "Лейкерс"».
З 1960 року «Лейкерс» програвали шість разів поспіль
Біллу Расселу і «Селтікс».
«СЕЛТІКС» ЗНОВУ ПЕРЕМОГЛИ «ЛЕЙКЕРС»
Ми стільки разів програвали у фіналі. Я грав у дев’ятьох фіналах.
За дев’ять фінальних матчів ми перемогли лише раз,
і це було найжахливіше відчуття в житті.
Я думав кинути баскетбол.
У нас не було команди, яка могла б перемогти.
Команда була хороша. Я грав дуже добре.
Я отримав титул найціннішого гравця, але ми не могли змагатися
за звання чемпіонів без хороших гравців.
ТРЕНУВАЛЬНИЙ ТАБІР «ЛЕЙКЕРС» 1979 РІК
Меджік Джонсон – твій улюблений баскетболіст?
У ньому нема нічого такого.
Ні.
Подібні запитання
було чутно на щорічному дні відкритих дверей «Лейкерс»
перед тренувальним табором у Палм-Спрінґс.
У них високі надії на сезон 1979-1980 років.
Коли я приїхав новачком у тренувальний табір,
я зайшов… Спершу я так нервувався.
Меджік, ти сказав про пізнавання нового
й про зміни.
До чого нового тобі доводиться звикати?
Існує так багато різних
тактик і комбінацій нападу.
А в захисті стараєшся бути ближче до того, кого прикриваєш,
а потім дізнатись, що він тримав козир у рукаві.
Коли він уперше там з’явився, були певні розбіжності
з Меджік Джонсоном.
Хто тепер буде головний? Карім?
Чи Меджік?
В НБА є традиція утиску новачків.
Старші гравці поводяться з новенькими жорстоко й незвично.
Карім сказав: «Ервін Джонсон буде моїм новачком».
Я відповів: «О, ну добре». Я такий:
«Я все для тебе зроблю. Ти ж легенда. Найкращий гравець НБА».
О 07:00-07:30 ранку я приносив йому під двері свіжі газети.
Під час кожного тайм-ауту на тренуваннях
він хотів дві склянки холодної води і два спортивні напої.
Я йому: «Без проблем».
Норм Ніксон відвів мене вбік і сказав:
«Поводься так, наче вже був тут. Розслабся».
Він був мішенню, і йому треба було остерігатися.
Ми тренувалися.
Я відштовхую Рона Буна.
І тут я дивлюсь на кільце, на м’яч,
а він як ударить мене ззаду по голові.
А сам усміхається.
Ронні Бун – як бойовий кінь.
По-моєму, він не пропустив жодної гри.
Рон був старої школи.
ПОЛ ВЕСТГЕД, ГОЛОВНИЙ ТРЕНЕР «ЛЕЙКЕРС», 1979-1981
Міцний горішок. Дивиться на тебе й питає: «А що я зробив?»
Як людину я його люблю.
Але як баскетболіст він той ще поганець.
Рон ні перед ким не прогинався.
І, мабуть, хотів показати новенькому, що…
«Я граю тут уже 12 років, тож не жартуй зі мною».
У наступній грі вже він мене відштовхує.
Рон Бун?
Подивимось, що ти вмієш.
По-перше, не на того напоровся.
Що ж, мені є що показати.
Я побіг так швидко, як міг, і з усієї сили вдарив його.
Не треба було будити ведмедя.
А він мене розбудив.
До мене підійшов Джеррі Вест.
Відвів мене вбік і сказав: «Меджік, мені сподобалося».
Я спитав: «Як думаєш, у баскетбол має грати Ервін Джонсон
чи Меджік Джонсон?»
Я сказав: «Я б волів бачити на майданчику Меджік Джонсона».
ЛАНСІНҐ, МІЧИҐАН
Я виріс у маленькому містечку Лансінґ у Мічиґані…
От що я вам скажу:
про Ервіна Джонсона ніхто не чув.
Хто такий цей Ервін Джонсон?
Виходець з Лансінґа. Я мав показати себе.
Якщо ти вмієш грати, вийди й доведи,
що хлопчик з мічиґанського містечка Лансінґ чогось та вартий.
Розумієте?
Лансінґ — працьовите місто.
Там працювали або в автопромисловості,
або на держслужбі. Інших варіантів не було.
Батько тридцять років пропрацював у General Motors.
Він ніколи не спізнювався й не прогулював.
Працював зварником на конвеєрі.
На його сорочках завжди були дірки від іскор.
Мати працювала в шкільній їдальні.
Обоє були працьовиті, справжні роботяги.
Батько служив у армії.
Щоразу, як приходив у відпустку, робив матері дитину.
Тому ми всі погодки.
Майкл Джонсон.
Ларрі Джонсон.
-Перл Джонсон. -Кім Джонсон-Рей.
Евелін Джонсон.
У мене шість сестер і три брати. Я наймолодший.
Ми називали його Червневий жук.
ЛАРРІ ДЖОНСОН БРАТ
Навіть не знаю, чому.
Пам’ятаю лише, що його називали Червневий жук.
Червневий жук. Так ми його називали, коли він був малий.
Він завжди був такий життєрадісний.
І це прізвисько дуже йому пасувало.
-Навряд чи воно йому подобалось. -Ні.
Це прізвисько надовго до нього прилипло. Коли-не-коли
хто-небудь з домашніх казав: «Гей, Червневий жук!»
Коли він підріс, ми почали називати його Ервін.
Ми тоді так гралися.
Ми грали один на один, і це було… жорстко.
Ми билися.
Ми дубасили одне одного,
бо ніхто не хотів програвати.
У дитинстві він нічого не лишав безкарним.
Тож бувало, що під час гри ми сварилися
і билися, катаючись по землі.
Сперечались, хто переміг, а хто…
Але Ервін завжди вмів домогтися свого.
Якщо він хотів щось зробити, він це робив.
Школа «Мейн Стріт» була меккою Лансінґа.
Якщо ти був найкращий гравець Лансінґа,
ти повинен був ходити до школи «Мейн Стріт».
Там усе починалося, бо туди з’їжджалися з усіх околиць.
Програли матч – не гратимете дві години.
КЕННІ ТЕРНЕР ДРУГ ДИТИНСТВА
Була ціла черга з команд, і кожна була напоготові.
Хай навіть задля перемоги довелося б махлювати,
усі хотіли бути в грі.
Я обирав гравців у команду,
щоб ми перемогли й цілий день могли бути на майданчику.
Я грав під дощем. Грав у сніг.
Мені було байдуже.
Від світанку до смерку.
Потім я почав грати зі старшими хлопцями,
а після того – з чоловіками.
Грав навіть з батьком і дядьком.
Батько з дядьком грали нечесно, але казали, що ні,
тож мені доводилось хитрувати.
ЕРВІН ДЖОНСОН-СТАРШИЙ БАТЬКО
Я не хотів, щоб він рюмсав щоразу, як його хтось поб’є
чи вдарить у щелепу.
Вони казали: «Він може за себе постояти, він досить
сильний фізично, щоб…»
щоб витримати їхні удари.
Ніхто в околиці не міг мене обіграти.
Я проводив на майданчику більше часу, ніж будь-хто. Але цього було мало.
Я хотів грати ще більше.
1975 РІК
Мій найкращий друг…
ТІМ ШТАУДТ СПОРТИВНИЙ ЖУРНАЛІСТ
…писав про шкільний спорт для «Lansing State Journal».
Якось у грудні він подзвонив мені у п’ятницю ввечері й спитав:
«Чув про Ервіна Джонсона?»
Мені сказали написати статтю про Ервінів перший матч.
П’ятдесят проти 49. У Ервіна було 12 очок, 10 підбирань і повно порушень.
ЕРВІН ХТО?
Я повертаюся в кабінет,
і всі питають про Ервіна Джонсона.
ФРЕД СТЕЙБЛІ-МОЛОДШИЙ СПОРТИВНИЙ ЖУРНАЛІСТ
Я сказав: «Він на зріст метрів два. Колись буде хорошим гравцем,
але тоді він зіграв посередньо».
Ми перемогли з різницею в одне очко, завдяки кидку під час сирени.
ДЖОРДЖ ФОКС ШКІЛЬНИЙ ТРЕНЕР
Брат зайшов у роздягальню.
Він сказав: «Джордже, він може грати за місто й за штат.
Але не в національній команді».
А я подумав: «Стоп».
Так сталося, що мені доручили написати й про другий матч.
Ми грали проти команди, яку вважали сильною
у штаті Мічиґан.
Ми перемогли їх на їхньому ж майданчику.
У нього було 36 очок, 20 підбирань, 15 передач і 10 перехоплень.
Це був перший трипл-дабл у мої п’ятнадцять років.
До мене підійшов брат
і сказав: «Джордже, він змусить тебе забути
про всіх інших місцевих баскетболістів».
Я в житті не бачив дивовижнішої гри,
а це ж був лише другий його матч у шкільній команді.
До мене підійшов спортивний журналіст і сказав: «Послухай, я…
Я ніколи не бачив такої гри».
-А ще: «Хочу дати тобі прізвисько». -«Ервіне, треба ж якось тебе назвати».
Когось називають Біґґі, когось – Доктор Джей.
А, може, Меджік?
А я такий: «Ага, аякже».
Починаю сміятися й кажу: «Ну добре, це…»
Товариші по команді не називатимуть мене «Меджік». Ви що?
АВТОР: ФРЕД СТЕЙБЛІ-МОЛОДШИЙ
ЕРВІН «МЕДЖІК» ДЖОНСОН
Через два місяці всі в Мічиґані знали, хто такий Меджік.
ЦЕ МЕДЖІК! ЕРВІН ДЖОНСОН
Коли я почав грати в школі в баскетбол,
тільки й мови було про баскетболіста з Іст-Лансінґа.
ЧАРЛЬЗ БАРКЛІ, ФОРВАРД «СЕВЕНТІ СІКСЕРС», 1984-1992
Меджік Джонсон. Меджік, Меджік.
МЕДЖІК ХТО?
І я такий: «Меджік? Я повинен його побачити».
Я чув про Ервіна «Меджік» Джонсона.
Я думав: «Хто цей Ервін "Меджік" Джонсон?»
БАЙРОН СКОТТ ЗАХИСНИК «ЛЕЙКЕРС», 1983-1993
Ніколи його не бачив, але постійно чув, який він класний баскетболіст.
Ось і він. Гляньте на…
«Ти бачив того малого з Лансінґа?»
«П’ятнадцятирічного чорного хлопця з Середнього Заходу.
Його називають Меджік. Бачив його?»
Ервіне Джонсон, ти дуже затребуваний гравець.
Ти добре кидаєш, пасуєш, ведеш, закидаєш м’яч і робиш передачі.
Цікаво, а що виходить найкраще?
Ти знаєш? Бо ми – ні.
Коли про нього почали писати в газетах
і його ім’я почало з’являтись у заголовках…
Саме тоді він став справжньою зіркою.
Хоч би де він грав, усі хотіли його побачити.
ШКОЛА «ЕВЕРЕТТ» 1976 РІК
Куди б ми не пішли, ніде не було вільних місць.
Жодного вільного місця.
Пам’ятаю, як перепродавали квитки і скільки було поліції.
Його гра не була посередня.
Він робив таке, чого я ніколи не бачив на баскетбольному майданчику.
Він бігав по майданчику. Кидав м’яч з-за спини,
навіть не дивлячись. Він робив усе.
Ервін був запеклий суперник.
Ох і любив він позмагатися.
Його хотіли перемогти багато білих гравців.
Ніколи не забуду, як вони грали у Бентон-Гарборі
в баскетбольній школі Мічиґану з багатими традиціями.
Вони тренувалися перші. Коли вони закінчили
й настала наша черга, один з їхніх спитав:
«А хто тут Ервін Джонсон?
Знайте, що завтра ми вас взуємо».
Мої товариші по команді відповіли: «У-у. Він не відає, що каже».
А я сказав: «Побачимо завтра ввечері».
На грі було 9 000 глядачів, усі квитки розпродано.
Пригадую, як один гравець наступив мені на ногу,
і в мене злетів кросівок.
Дві чи три хвилини я грав в одному кросівку.
ЕРВІН ДЖОНСОН ЗАКИНУВ М’ЯЧ В ОДНОМУ КРОСІВКУ
За ті три хвилини я зробив п’ять передач.
Він продовжив грати в одному кросівку
і примудрився заробити очки.
Я закидаю м’яч у кошик – і натовп шаленіє.
Гомін посилювався.
І коли тренер Бентон-Гарбора оголосив тайм-аут,
натовп просто вибухнув.
Я сказав: «Гляньте на табло».
От і все. Навіть казати нічого не треба. Просто гляньте.
МЕДЖІК ЗІ ШКОЛИ «ЕВЕРЕТТ» ПЕРЕМІГ «БЕНТОН-ГАРБОР»
Ніколи й ніде не бачив, щоб репутація
шкільного баскетболіста так стрімко зростала.
Я знав, що він не піде.
Знаю лише, що його мати не зраділа,
коли йому дали прізвисько «Меджік».
Що скажете про прізвисько «Меджік»? Як воно вам?
Мені воно ніколи не подобалось, бо воно…
так сильно на нього впливає.
Через це прізвисько від нього багато очікують.
21 КВІТНЯ 1977 РОКУ
Ми влаштували пресконференцію в школі «Еверетт».
Це була така новина.
«МЕДЖІК» ОБЕРЕ, ДЕ ГРАТИМЕ ДАЛІ
Там були телерепортери з усієї округи.
Добре.
Є питання, поки я не почав?
Я обрав Університет штату Мічиґан.
МЕДЖІК ОБРАВ МІЧИҐАНСЬКИЙ УНІВЕРСИТЕТ
Університет штату Мічиґан.
Ервін «Меджік» Джонсон очолив Мічиґанську балетну трупу.
Він приїхав з Іст-Лансінґа.
Меджік Джонсон виріс у Лансінґу,
і ми цим дуже пишаємось.
Ервін Джонсон вступив не в місцевий універ, а в ціле місто.
ҐРЕҐ КЕЛСЕР ТОВАРИШ ПО СТУДЕНТСЬКІЙ КОМАНДІ
Він грав так завзято.
Його запал виходив далеко за межі залу.
Це…
Це заворожувало.
ПОЧИНАЄТЬСЯ ЕРА ЕРВІНА
Меджік Джонсон наче тренер на майданчику.
Він контролює свою гру. У нього вправні руки.
Він чудово пасує. Веде за собою всю команду.
БАСКЕТБОЛЬНА КОМАНДА МІЧИҐАНУ В ЦЕНТРІ УВАГИ
Попередній сезон був для них невдалий, але більшість гравців поверталася.
Серед них був Ґреґ Келсер. У команді також були Джей Вінсент
і я. Тож я сказав:
«Ми можемо перемогти у Великій десятці».
Я не міг дочекатися початку сезону,
щоб відчути цю атмосферу й дух товариства.
Сезон почався вдало.
Було так добре.
У роздягальні були хороший бумбокс і програвач.
Він прийшов і став ними заправляти.
За музику відповідав він, тому ми не втручалися.
Ми виходили під пісню Джиммі Кастора Банча
під назвою «Потенціал».
Потенціал. Ми називали по літерах: П-О-Т-Е-Н-Ц-І-А-Л.
У нас був молодий клуб,
і ми хотіли повернути собі звання найкращих.
Тому ми грали на повну, щоб побачити, скільки команд нас переможе.
Ервін був як той диск-жокей.
Ми називали його І Джей Ді-Джей.
І ДЖЕЙ ДІ-ДЖЕЙ: ЖАРТУЄ, ЗАДАЄ РИТМ І ГРАЄ
І Джей Ді-Джей.
І Джей Ді-Джей. Так.
Він стояв за ді-джейським пультом по вихідних
і слухав музику перед кожною грою.
Не знаю, що з ним робила музика,
але він щоразу виходив і як ні в чому не бувало робив трипл-дабли.
Згодом я почав ді-джеїти у всіх місцевих клубах,
і мені за це платили.
Пригадую день перед тим, як ми мали поїхати
додому на різдвяні канікули.
Ми пішли у відомий нічний клуб «Dooley's».
-Там розважалися. -Туди ходили всі студенти.
МАРША ІСЛІ – ОДРІ ВЕБСТЕР ПЕННІ ВІНТЕРС-ҐЕРІ
Туди тягло як магнітом.
Але нас охороняли. Ми не ходили на вечірки. Ми так не робили.
І от уперше ми відчули себе дорослими.
Ми не вдома. Ми гуляли, пили й розважались.
До нас підійшла дівчина й привіталася.
А за нею стояла красуня
на ім’я Кукі, якій та дівчина нас представила.
СПАРТАНСЬКИЙ ДУХ
Ми привіталися, а потім я зустріла подруг. Ми танцювали й розважалися.
КУКІ ДЖОНСОН
Вона відійшла…
і я сказав…
«Хочу ближче з нею познайомитись».
Тоді щойно вийшли пісні «Jamaica Funk» і «Ring My Bell».
Я дивився, як вона танцює.
А Кукі вміла танцювати.
Джей штовхав мене ліктем
зі словами: «Візьми в неї номер телефону».
У клубі повмикали світло.
Усі вже розходилися.
Я йшла до виходу.
Я стояв біля дверей, щоб не проґавити нагоду.
Коли я проходила повз нього, він сказав:
«Дай свій номер».
«Я б хотів узяти в тебе номер телефону, і як повернуся з різдвяних канікул,
ми могли б кудись сходити».
Я розсміялася й сказала:
«Та ти забудеш моє ім’я і не подзвониш».
-Я сказав: «Подзвоню». -Я дала номер і сказала:
«Ти й не згадаєш, хто я».
М’яч у «Індіани». Веде до кошика. Відскік.
В універі проводили різдвяний турнір.
Ми з мамою сидимо, дивимося гру, і я кажу:
«Мамо, он той хлопець попросив у мене номер телефону».
І додала: «Та він уже мене забув».
Ми добряче з цього посміялися.
Я приїхала в університет раніше, щоб записатися на деякі лекції.
Пам’ятаю, як заходжу в кімнату,
і задзвонив телефон.
Ми саме заходили зі своїми сумками й речами,
і задзвонив телефон. Я відповіла, це був він.
Вона сказала: «Я думала, ти не подзвониш».
Я подумала: «Як він знав, що я щойно зайшла в кімнату?»
Що я взагалі приїхала, бо ми ж приїхали раніше.
Я тримався впевнено.
«Ну, знаєш, інтуїція підказала».
Вона ж не знала, що я дзвонив щодня
по п’ять разів на день, щоб нарешті додзвонитися.
Він вивідав, що мій день народження 20 січня.
А потім спитав:
«Підемо на побачення на твій день народження?»
Я подумала: «Круто, ну добре».
Я була шокована й у захваті.
Я прийшов додому й сказав татові:
«Хочу на наше перше побачення піти в костюмі».
А він мені: «Ого. Певно, вона тобі дуже подобається.
І давно ти її знаєш?» Я сказав: «Тату, я її поки що не знаю».
Ми чудово повечеряли.
Ми наче вмить стали найкращими друзями.
Нам було легко спілкуватися.
Ми розмовляли в ресторані,
а потім пішли в дядьків дім.
Сиділи там, слухали музику й розмовляли далі.
Кукі була неймовірна.
Вона серйозно ставилася до навчання, і в ній був такий самий запал.
Я була вражена тим, який він простий.
Він був такий прикольний, цікавий і нормальний.
Саме через це я в нього й закохалася.
Перші кілька місяців були казкові.
Нам з Кукі було так добре.
Коли я був у від’їзді, то цілу ніч розмовляв з нею по телефону.
Ми засинали,
а слухавку не вішали.
Ми засинали, розмовляючи одне з одним.
О другій чи третій ранку.
Думаю, для нього я була тією,
з ким він міг розслабитися й відчути підтримку.
Незалежно від того, переміг він чи програв, утомився чи захворів.
Хоч би що я схотів, ще до того, як я цього захотів,
вона казала: «Я знаю, ти втомився.
Лягай на моє ліжко. Я сяду за навчання».
Я теж у неї закохався.
Завдяки тим моментам у мічиґанському університеті
ми творили щось спільне.
Він був зіркою
баскетбольної команди Університету штату Мічиґан,
і це було нелегко.
ПРОДАЖ КВИТКІВ РОСТЕ ЗАВДЯКИ ЕРВІНУ
Тиск ставав відчутний з початком нового сезону.
ЕРВІН = РІСТ ПРОДАЖУ КВИТКІВ
Перед матчем у нього був суворий режим:
у харчуванні, бажанні бути в тиші…
У темній кімнаті, з музикою.
Я ходила на баскетбольні матчі,
а іноді чекала на нього після гри.
Він завжди казав: «Повертайся в гуртожиток.
Я після гри прийду».
Вони не гуляли, не розмовляли й не йшли разом додому.
Було лише: «Я подзвоню, як буду вдома. Бувай».
Вона спитала: «Чому не можна
тебе почекати, як дівчатам інших гравців?»
А я сказав: «Іди в гуртожиток. Побачимось після гри».
Це була перша серйозна сварка.
Усі хотіли поговорити з Ервіном.
Усі дівчата були такі: «Ервін. Я хочу Ер…»
Ні, не Ервіна. «Хочу Меджіка».
Його всюди оточували дівчата.
Якось я сіла в його машину й побачила на підлозі фотографії,
як він з кимось танцює.
Я подумала: «А це що таке?»
А він мені: «Та ні. Це просто подруга.
Я взяв її з собою. Вона порвала з хлопцем».
А я подумала: «Ні, це не схоже на правду».
-Їй було дуже боляче. -Так.
-Дуже боляче. -Дуже.
Бо ми знали, як…
-Ми знали, як вона почувалася. -Ми знали.
-Ми знали, що вона його кохає. -Так.
Вони дуже… Це дуже її засмутило.
Вона бачила, що я почав зустрічатися
з іншими дівчатами, й мене це не прикрашало.
Вона сказала: «То ти живеш далі.
Тоді і я зустрічатимуся з іншими».
Мені це не сподобалося.
Ми посварилися, і я сказала:
«Ти не можеш зустрічатися з нами обома: спершу з нею, а потім зі мною».
А він: «Я з нею не зустрічаюсь, але…»
Я сказала: «Ні, ти повинен обрати одну з нас».
Він сказав: «Я не обиратиму».
Я відповіла: «Тоді оберу я. Я йду від тебе».
Пригадую дні, коли часто його бачив.
Ми стояли й розмовляли. І я кажу: «Ервіне, ти розумієш,
що десь в Америці в іншому спортзалі є гравець твого ж зросту
і з такими ж самими здібностями.
Він тебе перевершить?»
І от ми бачимося через рік
і він каже: «Тренере,
пам’ятаєте, ви питали, що як є хтось, кращий за мене?»
І додає: «Я його знайшов».
Наприкінці мого першого сезону
було вирішено запросити найкращих баскетболістів-студентів
з усієї країни.
У перший день тренувань я дивлюсь, як він грає,
і він 30 разів поспіль робить чисті кидки.
І я такий: «Ого, а він уміє кидати м’яча».
На тому матчі я нічого про нього не знав.
Знав тільки, що він обдарований баскетболіст.
Він усюди ходив
з величезним бумбоксом на плечі.
ЛАРРІ БІРД ФОРВАРД «СЕЛТІКСА», 1979-1991
Тоді я зблизька побачив Ларрі Бірда.
Гра почалася, і ми робили приховані паси,
а він робив кидки з дистанції.
Гляньте, Ервін Джонсон…
Раз я зробив прихований пас Ларрі,
він піймав, зробив прихований пас мені,
і я закинув м’яч у кільце. Натовп верещав.
Після того я сказав усім нашим:
«Ларрі Бірд – геній».
У наступному сезоні
він вивів команду на рахунок 33:0.
Тридцять три – нуль.
У Великій десятці було багато талановитих гравців,
але таких, яких Ларрі Бірд, не було.
Бірд мав убивчий талант.
Він один тягнув усю команду Університету Індіани,
і Меджік…
Може, спершу вони один одного ненавиділи, бо були суперники.
Він був у «Sports Illustrated» і «Basketball Weekly».
ТАЄМНА ЗБРОЯ БАСКЕТБОЛУ
БІРД ЗЛІТАЄ ВИСОКО
В усіх баскетбольних журналах.
Його визнали баскетболістом року серед вузів.
Я все одно казав: «Це мав би бути я, але нехай».
Думаю, так і було.
Ми могли так сказати один про одного.
Його результати за перший рік вражали.
Нелегко дивитись у дзеркало й бачити того, хто грає прямісінько як ти.
Він жадав перемоги так само сильно, як і я.
Він, як і я, любив змагатися.
Тоді жоден з нас не думав
про майбутнє.
Це був початок, і я розумів, що…
що часто його бачитиму.
Арканзасу щастить 14 матчів поспіль
з рахунком 25:4 в цьому сезоні.
Університет штату Індіана – 31:0.
У 1979 році я був губернатором Арканзасу.
Перший рік на посаді.
В Арканзасі проходив турнір, і вони грали проти Університету штату Індіана.
УНІВЕРСИТЕТ ІНДІАНИ ВИЙШОВ У ФІНАЛ НА СЕРЕДНЬОМУ ЗАХОДІ
Ніхто не хотів, щоб Арканзас переміг Індіану…
ПРЕЗИДЕНТ БІЛЛ КЛІНТОН ФАНАТ АРКАНЗАСУ
…окрім жителів Арканзасу.
Усі хотіли побачити у фіналі Бірда й Меджіка.
Захисник Університету Індіани, який був старший і добре грав,
на останніх секундах бере м’яча в ліву руку
й підкидає його. Він відскакує від щита в кільце, й вони перемагають.
Гра була фантастична. Я…
Я подивився на того, хто сидів поруч зі мною, і сказав:
«Тепер бог хоче, щоб Меджік і Ларрі Бірд були у фіналі.
А хто ми такі, щоб суперечити божій волі?»
Університет Індіани проти Університету Мічиґану.
Я Браянт Ґамбел. Уболівальники шаліють.
Фінальний матч між університетами Мічиґану та Індіани
був баскетбольним раєм.
ПРЕЗИДЕНТ БАРАК ОБАМА
Бо грали дві надзвичайно талановиті команди.
Ервін «Меджік» Джонсон
проти Ларрі Бірда з Університету Індіани.
Якщо не було Меджіка чи Бірда, дивитися не хотілося.
Про це говорили всюди.
Меджік грав проти
селюка Ларрі Бірда з містечка Френч-Лік у штаті Індіана.
І кожен приваблював по-своєму.
Американці розділились через те, хто за кого вболіватиме.
БІРД ПРОТИ МЕДЖІКА
І не будемо обманювати себе, їхня раса теж мала значення.
Білий баскетболіст з провінції в Індіані.
І чорний гравець з міста.
Один з них забере всі титули й нагороди.
Усі розмови були тільки про них,
бо кажуть же, що протилежності притягуються.
Є чорний гравець і білий. Протилежності.
Є Університет Мічиґану й Університет Індіани.
І стиль гри в них теж різний.
Це були два найкращі гравці країни.
Переможе лише один, і лише один піде з короною на голові.
Чи часто побачиш на чемпіонаті таке протистояння?
ВІТАЄМО В ЦАРСТВІ МЕДЖІКА
БІРД НЕПОГАНИЙ, АЛЕ МЕДЖІК КРАЩИЙ
Сьогодні сезон закінчиться напруженим
матчем проти непереможної команди Індіани.
Для Ларрі Бірда це буде останній студентський матч,
як і для Ервіна «Меджік» Джонсона.
Я дивилась матчі навіть після нашого розставання,
і слідкувала за результатами,
бо й досі була в нього закохана.
Він заперечував, що зустрічається з іншою,
тому я надіялася, що ми ще будемо разом.
Але коли вони грали за Національну асоціацію,
і я дивилась матч по телевізору, то побачила на трибунах
його матір.
А та дівчина сиділа поруч з нею. Це мене просто вбило.
Дивитися гру й побачити ту дівчину
на місці, на якому мала б сидіти я.
Це було неприємно.
Дуже неприємно.
Мічиґан виграє штрафний кидок, і Доннеллі йде в захист.
Переможе команда, яка перехопить м’яч.
Ми знали, що буде важко,
але були впевнені у своїй перемозі.
Ми планували переходити в подвійний захист,
хоч би куди він пішов.
Не дати йому змоги для маневру.
Вони його затисли. Він у пастці, м’яч недоступний.
Він так уміло кидав,
тому ми хотіли перекрити його спереду
й обмежити доступ до м’яча.
Вони мене оточили,
і я був змушений кидати дужче, ніж завжди.
Джонсон, троє на одного.
Ось він. Алей-уп у виконанні Ґреґа Келсера.
Перед другим таймом ми піднялися на 16 очок.
А потім усе змінилося.
Ервін Джонсон б’ється за перемогу для Мічиґану,
а от Меджік Джонсон отримав уже третє попередження.
Ми боролися попри труднощі,
бо Ервін тричі порушив у першому таймі.
Захисник-здоровань, поруч з не менш…
Четверте порушення. На цей раз Келсер.
Ми виривалися вперед.
Ґреґ Келсер отримав четверте попередження, і вони наступали.
Бірд.
Рахунок – 52:46.
Я розумів, що для перемоги треба грати, як ніколи.
Джонсон. М’яч перехоплює Меджік Джонсон.
Останні хвилини гри. М’яч у Ервіна.
Він кидає його це через голову на третину майданчика від себе…
Він пасує!
…Келсеру, який робить фінальний кидок.
Гра скінчилася.
Університет штату Мічиґан стає чемпіоном країни 1979 року.
Ми грали на повну,
і це була солодка мить.
Але лише один зможе…
Це була найтяжча поразка в моєму житті, і це й досі так.
Це й досі найпопулярніший матч в історії студентського баскетболу,
хоч відтоді й минуло майже 40 років.
Здійснилися мої мета й мрія,
тому по дорозі назад, коли я летів у Мічиґан,
я знав, що я звідти поїду.
Я морально й фізично був готовий стати професійним баскетболістом.
МЕДЖІК КИДАЄ УШМ. ЕРВІН ДЖОНСОН ІДЕ В ПРОФЕСІЙНИЙ БАСКЕТБОЛ
В університеті ми досягли багато чого. Я думав, на це піде чотири роки,
а знадобилося лише два, тому мені пора рухатися далі.
Побачимо, на що я буду здатен в НБА.
Я багато від чого відмовляюся.
В університеті… Я лишаю тут друзів,
розваги.
Багато всього.
Він переміг у Національній асоціації студентського спорту, а через рік
вирішив поїхати в Каліфорнію.
Я планувала закінчити університет
і поїхати звідти, щоб почати нове життя.
Перед його першим днем…
12 ЖОВТНЯ 1979 РОКУ
…скажу, що усмішка цього хлопця
осяює екрани телевізорів звідси й аж до Банґора у штаті Мен.
У мене мандраж.
Я намагаюся заспокоїтись.
Перед нами
новий гравець «Лос-Анджелес Лейкерс» Меджік Джонсон.
Меджік пропускає м’яча.
М’яч вільний, повно гравців.
Джонсон вивільняється й біжить з м’ячем.
Чую розмови баскетбольних фанатів.
Вони кажуть: «Бачиш,
в НБА Меджік Джонсон не може грати в захисті».
Ближче до другої чверті гри я зміг заспокоїтися.
Меджік перехоплює м’яча, заходить ззаду.
Це був маневр. Він пасує. Кидок.
П’ять.
Джонсон назад до Каріма.
Так от воно що. Форд пасує Карімові.
Скайгук.
І «Лейкерс» перемагають!
Карім Абдул-Джаббар здобув перемогу для «Лос-Анджелес Лейкерс»!
Меджік Джонсон радіє так,
наче вони виграли чемпіонат Національної асоціації.
Меджік починає бігати й стрибати, ми всі щасливі,
але ми радіємо, бо перемогли. А Меджік – бо бачив це на власні очі.
Він бачив становлення чемпіонської команди.
Я заходжу в роздягальню, а Карім каже:
«Новенький, більше так не роби».
У нас попереду ще 81 матч.
Якщо ми будемо так емоційно реагувати
на кожну перемогу, то видихнемося ще до Різдва.
Він показав на мене, а я – на нього.
«Якщо ти ще 81 раз влучиш у кільце так, як сьогодні,
я 81 раз стрибатиму в твої обійми».
І раптом ми почали перемагати.
Він привернув до себе увагу цілої країни,
і це Меджік Джонсон.
ЧАРІВНА УСМІШКА МЕДЖІК ДЖОНСОНА
Завдяки йому я змінив імідж
і ми почали перемагати. А я почав усміхатися.
Саме він був нам потрібен.
Незворушність змінилась на ентузіазм.
Це щось новеньке.
Хлопці один за одного горою.
-Ми команда жвавих хлопців… -Друзяко.
У нього була одна футболка. А тепер гляньте на нього. Шовкові сорочки.
Гляньте.
Коли «Лейкерс» почали перемагати,
це об’єднало Лос-Анджелес.
Для всіх він був персональним героєм.
Я полюбив Меджік Джонсона і його стиль гри.
У нього була така харизма. А як він спілкувався зі ЗМІ й людьми!
Не тільки чорношкірі американці, а й чорношкірі діти й підлітки…
ҐРАНТ ГІЛЛ ФОРВАРД «ДЕТРОЙТ ПІСТОНС», 1994-2000
…полюбили Меджік Джонсона.
Меджік Джонсона починали любити й білі американці.
Той факт, що чорношкірий став народним улюбленцем і взірцем,
був майже нечуваний.
Арена «Форум» в Інґлвуді.
Я виріс за 14 кварталів звідти, але не мав квитків.
Треба було придумати, як туди прослизнути. Ми проходили тунелем.
Потім повз охорону, прокрадалися…
щоб потрапити на арену «Форум» і зайняти місця.
І ще один кидок.
Ніколи такого не бачив.
Не бачив, щоб гравець зо два метри зростом так володів м’ячем,
контролював темп гри і йшов у напад.
Ніхто не грав так, як він.
Він був справжній феномен. Міг грати в будь-якій позиції.
Це був двометровий розігруючий захисник,
а тоді таких більше не було.
Меджік в ударі, й він це знає.
Який пас Куперові. І він влучив!
Прихований пас. Але…
Ервін зробив фантастичний прихований пас.
Дивиться в один бік, а м’яч летить в другий, за спиною.
Пас збоку, влучання!
Я всім роблю приховані паси.
Через ноги, за спиною.
І натовп просто шаліє.
Меджік вихвалявся. Меджік був крутий.
Він грав з такою радістю, з таким ентузіазмом.
Він був моїм улюбленим гравцем.
А «Лейкерс» – улюбленою командою.
На нього рівнялися.
Ним захоплювалися з обох сторін.
Усі хотіли бути ним.
Усі знають Меджіка таким: щасливим і з усмішкою на обличчі.
Мабуть, думають, що в мене завжди все йде по плану
і не буває проблем.
Він щодня усміхається.
Але у мене бувають і погані дні.
Ервін Джонсон геть інший.
Меджік отакий, а Ервін отакий.
У перший рік я дуже сумував за домом,
тому телефонні рахунки були величезні.
Він постійно нам дзвонив,
майже щодня чи через день.
Я ніколи не був далеко від сім’ї.
Батьки завжди приходили на гру.
Ми жили за 15-20 хвилин від університету,
тому на обід я приходив додому попоїсти домашньої їжі.
А тепер такого нема.
Я більше не можу прийти обняти маму
чи отримати пораду віч-на-віч від батька.
Вітайте сенсаційного новачка Ервіна «Меджік» Джонсона.
Важко грати далеко від дому.
-Чи не так? -Так і є.
Не чути, як за тебе вболіває рідне місто.
Арена «Форум» в Інґлвуді.
Ервін жив недалеко від Інґлвуда й доволі замкнено.
ЛОН РОЗЕН АГЕНТ МЕДЖІКА, 1987-1996
Він повертався у свою крихітну двокімнатну квартиру.
Я постійно сидів у квартирі, бо мені було страшно.
Я боявся Лос-Анджелеса, бо місто було таке велике.
А як ти тут розважаєшся?
Ти ж багато працюєш,
-Так. -розваги теж потрібні.
Так, розваги є.
Мене дуже опікали,
і Норм Ніксон сказав мені остерігатися людей.
Усі хотіли
познайомитися з гравцями, тому я сказав: «Добре».
Треба бути обережним.
Розібратися, чи…
Чи люди щирі? Їм потрібен ти чи щось інше?
Чи можна вийти на вулицю й забути про м’яч?
Це дуже важко.
Удачі тобі й «Лос-Анджелес Лейкерс».
-Приємно. -Дякую, що прийшов.
Це був Ервін «Меджік» Джонсон. Дякую.
Він був новенький з Мічиґану
і нікому не міг довіряти.
Але під час першого року в Лос-Анджелесі
команду купив Джеррі Басс.
У 1979 році мрії Джеррі Басса
про володіння спортивним клубом стали реальністю. Він витратив
рекордні 67,5 млн доларів, щоб купити «Лейкерс», «Кінґс» і арену «Форум».
Він знав, що я далеко від дому, і сказав: «Юначе,
коли повернемося з тренувального табору,
приходь у суботу подивитися гру Університету
Південної Каліфорнії».
Ми раз сходили на футбольний матч університету
і після того часто бачились.
Після матчів «Лейкерс» ми разом обідали й вечеряли.
Він казав, у який ресторан приходити.
Я приходив, ми їли й розмовляли.
А потім він почав казати: «Приходь до мене додому.
Я скажу тобі код домофону. Приходь, коли захочеш».
І я почав постійно туди ходити.
Ми годинами грали у нього в більярд, і він ніби заповнював порожнечу.
Я відвела його вбік, щоб поговорити. Я сказала:
«Доглянете заради мене мого синочка?»
Доктор Басс відповів: «Пані Джонсон, я про нього подбаю».
Мені було спокійніше
від думки, що йому є з ким поговорити, і про нього
є кому подбати.
БАСС МАЙЖЕ УСИНОВИВ МЕДЖІКА
Вони стали дуже близькі.
Він був як сурогатний син Джеррі.
Він був його любимцем, це вже точно.
Джонсон з нізвідки.
ПЛЕЙ-ОФ НБА 1980 РІК
«Санз» спокійні. У них був лей-ап. Меджік Джонсон не хоче здаватися.
Він знову в грі, пасує Карімові. Може влучити.
Харизма, ось що є в цього хлопця.
Як для новачка, сезон дуже вдалий.
«Лос-Анджелес Лейкерс» стають новим чемпіоном…
«ЛЕЙКЕРС» ПЕРЕМОГЛИ «СУПЕРСОНІКС» З РАХУНКОМ 4:1
…Західної конференції після того, як Карім Абдул-Джаббар набрав 38 очок.
Меджік Джонсон додав ще 20 очок.
Я не вірю.
Торік я переміг у чемпіонаті Національної асоціації,
а тепер у перший же рік буду у фіналі НБА.
Чемпіонат НБА уже вісім сезонів поспіль проходить
в Лос-Анджелесі.
«Лейкерс» завжди виходили у плей-оф,
але перед або вже у фіналі.
Пригадую, ми підбадьорювали один одного:
«Ми повинні перемогти».
ДЖАМАЛ ВІЛКС ФОРВАРД «ЛЕЙКЕРС», 1977-1985
За тиждень до того оголосили результати голосування за Новачка Року.
БІРД СТАВ НОВАЧКОМ РОКУ
Я думав, що різниця буде мала. Але було навпаки. Це був шок.
БІРД – 63 ГОЛОСИ
ДЖОНСОН – 3 ГОЛОСИ
Коли я дізнався, що Ларрі Бірд переміг з великим відривом,
я був не в захваті.
ФАНИ РОЗКРИТИКУВАЛИ «НОВАЧКА РОКУ» НБА
У мій перший рік усі казали:
«Він уміє пасувати, може стати лідером, але Ларрі Бірд кращий бомбардир».
А я казав собі: «Я вмію набирати очки, але це не моя задача».
Мені було неприємно постійно це чути.
Це мене тільки розбурхало перед фіналом НБА.
Філадельфія перемогла «Бостон Селтікс» чотири рази
завдяки Джуліусу Ірвінґу. Він набрав 25 очок.
Їм точно доведеться піти до лікаря.
У них була хороша команда. Був Доктор Джей, Шоколадний грім –
Дерріл Докінс.
Я вболівав за «Філадельфія Севенті Сіксерс».
У мене на стіні висів постер з Доктором Джеєм.
Я був фаном «Філів» і Джея.
ДЖЕЙМС ВОРТІ ФОРВАРД «ЛЕЙКЕРС», 1982-1994
Ми всі хотіли, щоб він виграв чемпіонат, але не в грі проти нас.
…триває. М’яч у Докінса, він виривається.
Це була гра туди-сюди, назад-уперед.
Ми розуміли, що з «Філадельфією» буде непросто,
але одне було нам на користь:
що ніхто в Лізі не спинить Каріма.
Карім біжить в інший бік…
-Його було не спинити. -Я говорив з командою. Я сказав:
«Я буду готовий зробити, що треба».
М’яч перехоплює Меджік, кидає Каріму…
У п’ятому матчі на «Форумі» ми йшли ніздря в ніздрю.
Серія два на два – це серйозно, бо ми можемо піднятися до трьох на два.
Карім поранився.
Карім Абдул-Джаббар травмований. Це видно неозброєним оком.
Посеред третьої чверті гри
Карім потягнув щиколотку.
Без нього їм буде несолодко.
Ми перемогли в матчі. Тепер рахунок був 3:2.
Дайте йому пройти. Розійдіться.
Це була катастрофа.
Карім був наш капітан, завжди був поруч.
Неперевершений професіонал, грав навіть
з мігренню. Ми всі надіялися.
Якщо він зможе грати, він гратиме. І ми це знали.
На другий ранок ми летимо у Філадельфію.
Приїжджаємо в аеропорт, а нам кажуть: «Чули новину?»
Я питаю: «Яку новину?»
Лікарі повідомили, що в нього серйозна травма
і що він не гратиме в шостому матчі.
«ЛЕЙКЕРС» ЗЛЕТІВ, КАРІМ ВИЛЕТІВ
Найкращий в історії бомбардир не гратиме з нами.
ТРАВМА КАРІМА СТАВИТЬ КОМАНДУ ПІД ЗАГРОЗУ
Як ми переможемо «Філадельфію» без Каріма?
Усі сидять, і було видно, що всі дуже напружені.
Усі нервувалися.
Ніхто не сказав ані слова, й це було дивно.
Як ми гратимемо без капітана?
Він з нами навіть не поїде.
Усе вкрай погано.
Усі були розчаровані, що він не гратиме.
Я сказав: «Я повинен щось зробити».
Карім завжди сидів на місці 1А.
На місці 1А завжди сидів тільки він.
Карім сідав у першому ряду,
а ми з Меджіком – у другому.
Тож я сідаю на другий ряд, а Меджік сідає на Карімове місце.
Він обернувся й на всіх подивився.
І каже:
«Не бійтесь, Ервін "Меджік" Джонсон з вами».
Я покажу вам
і всій команді, як я вмію грати.
Переклад субтитрів: Аліє Бекірова