В следващия един час ще покажем десетимата,
които ще представят Америка на Олимпийските игри през 1992 г.
Много се спекулира по въпроса кой ще играе и кой - не.
Вече обмислях какъв ще е следващият ми ход.
ЪРВИН "МЕДЖИК" ДЖОНСЪН
Тогава се обади комисарят Стърн: "Ървин, искаме да играеш на Олимпиадата".
Ако ще правиш отбор, ти трябва добър водач.
Кой би могъл да се справи по-добре от играч, спечелил пет титли?
Меджик Джонсън.
Много се зарадвах и поговорихме по темата.
И тогава той каза: "Но има един проблем". "Какъв?"
"Лари и Майкъл."
Обадих се на Лари и му казах, че това ще е последното ни танго.
"Трябва да играем заедно."
Казах му, че сигурно няма да играя. Исках само да изкарам сезона.
Не знаех дали ще издържа докрай.
Той не беше сигурен заради гърба си.
Казах му: "Ти само ще стоиш в ъгъла или под коша.
Нищо няма да правиш, аз ще ти нося топката и само ще стреляш".
"Още те бива в това, нали?". "Да, със затворени очи го мога."
Трябваше да играя. Трябваше да съм в отбора.
Накрая той се съгласи.
С Майкъл щеше да е по-трудно.
Майкъл, взе ли решение дали ще играеш на Олимпийските игри?
С удоволствие ще го направя, но мисля, че това ще ми попречи
да дам всичко от себе си на "Булс".
Засега не мисля, че ще взема участие.
Казах му: "Едно от предсмъртните ми желания е да играя с теб и Лари.
Ще ни е забавно в един отбор, защото не сме общували по този начин".
Наложи се да го убеждавам, но накрая той склони.
"Дрийм Тийм".
Баскетболна машина с имена като Меджик, Майкъл, Юинг и Бърд.
Най-добрите в НБА.
УИЛОУ БЕЙ, ВОДЕЩА
При толкова много звезди на едно място светът пощуря.
БАРСЕЛОНА 1992 Г.
Той пренесе шоуто в Барселона.
Меджик!
МЕДЖИК ПЛЕНЯВА СЪРЦАТА НА ИСПАНЦИТЕ
Не исках останалите деветима да си мислят, че трябва да ме щадят.
Тренировките бяха може би най-добрият баскетбол, който някога съм играл.
Той беше убиец с миловидно лице.
Всеки ден имаше люти спорове.
Той искаше да докаже, че се е върнал, а аз - че има нови играчи в баскетбола.
МАЙКЪЛ ДЖОРДАН
Прекарахме много време заедно и станахме много сплотен екип.
СПАЙК ЛИЙ, ПРИЯТЕЛ
Бях в Барселона и играх карти с Меджик, Баркли и Джонсън.
Бяха като братя, които си разменят обиди.
От устата на Майкъл се лееха глупости на килограм,
а Меджик не търпеше такива неща.
И двамата не обичахме да падаме.
Щяхме да играем, при това здраво, и отивах там за победа.
"ДРИЙМ ТИЙМ" СРЕЩУ ХЪРВАТИЯ
Отбор мечта за Америка, кошмар за противника.
Ако поддържаме това здраво темпо,
имаме голям шанс да победим.
Няма спор, че Меджик беше специалната съставка
в олимпийския отбор през 1992 г.
Както се очакваше, те спечелиха златото тук, в Барселона.
Имах нужда "Дрийм Тийм" да потвърди онова, което си мислех:
"Ървин, всичко ще е наред. Ще си тук още дълго време.
Все още можеш да играеш. Всичко ще е наред".
Вече се бях нагодил към лекарството.
Той вдъхваше увереност на десетки милиони хора с подобна диагноза.
Те виждаха Меджик да играе на невероятно високо ниво.
През онзи период
Меджик беше започнал да обсъжда с Дейвид желанието си да се върне в НБА.
Когато напускаш спорта, не напускаш само играта.
Бил си част от отбор.
Исках да съм в отбор за последен път.
Преди няма и година
изглеждаше, че вече няма да виждаме Джонсън на баскетболното игрище.
Звездата на "Лейкърс" се оттегли заради вируса на СПИН.
Но после Меджик влезе в "Дрийм Тийм", взе олимпийското злато,
а сега отново е в НБА.
Не напусках сцената така, както исках.
Финалът не беше идеален.
На финала Джон Уейн винаги се оттегляше по свой начин.
Така правеше Джон Уейн.
Най-сетне.
Това е страхотен ден за мен.
Трудих се здраво, за да се върна, и съм щастлив, че отново ще играя.
Само това мога да кажа.
Чисто егоистично исках да играе.
Имахме шанс отново да спечелим титлата с Меджик.
Можехме да сме на финал.
Отново повеждам "Лейкърс" като едно време.
Настръхвам само докато говоря.
ИГРИЩЕТО Е МОЕТО МЯСТО
ЗА И ПРОТИВ МЕДЖИК ЗАРАДИ СПИН
Завръщането на Ървин беше спорно.
Имаше играчи в НБА, които се страхуваха. Карл Малоун го заяви открито.
Ако вляза в сблъсък с играч, който и да е той,
ако е с вируса на СПИН, няма да играя с присъщата ми агресия.
Ако не зачитат решението ми, нищо не мога да направя.
Такъв изявен играч да отправи такова послание -
беше трудно да се преглътне.
Бях играл с Карл.
На "Мача на звездите", после в "Дрийм Тийм",
а сега отказваш да играеш с мен в редовния сезон?
Той ми заби нож в гърба.
ГАРИ ВИТИ, "ЛЕЙКЪРС"
После стана нещо, което прикова вниманието.
Бяхме в Северна Каролина за мач преди сезона
и за съжаление той беше одраскан с нокът.
Свириха таймаут.
Когато той седна на пейката,
всички погледи и камери се насочиха към мен.
Виждах погледите на играчите, не им беше спокойно.
Цялото им поведение се промени.
ЕЙ СИ ГРИЙН, "ЛЕЙКЪРС"
Течеше някакво общуване с погледи и се питах: "Защо всички зяпат така?".
Чувах репортерите да се вайкат: "Боже, Меджик е одраскан, тече му кръв".
"Какво ще правят?".
Имах ръкавици в задния джоб.
Имаме протокол, аз съм го писал.
За нищо на света нямаше да сложа ръкавиците.
Това щеше да отправи смесено послание -
казваме, че не можете да се заразите от него,
а в същото време слагаме ръкавици?
Виждах страха в лицата на хората и не спирах да привличам вниманието.
Беше прекалено.
Щеше да е така цялата година.
Завръщането на Джонсън приключи, преди да е започнало.
Днес баскетболната звезда заяви, че се оттегля от спорта завинаги
заради противоречията, породени от решението му да играе,
докато е инфектиран с вируса на СПИН.
Имаше много негативизъм. Радостта от играта я нямаше.
Беше ми мъчно за Меджик, защото той имаше още какво да предложи.
Казвал си и преди, че Бог те е създал да играеш баскетбол.
Не знам какво мислиш за това сега. Предполагам, че си много разочарован.
Хората не разбират, че като младежи
единственото, за което мислехме, беше баскетболът.
Той беше целият ни живот тогава.
Ти каза, че искаш да се оттеглиш като Джон Уейн. Искаше да е по твоя начин.
Точно така.
Сега нямаш тази възможност.
Идеалният край щеше да е да играя през сезона.
Но моят филм е без финал.
С Куки ту се събирахме, ту се разделяхме,
и така още от 18-годишни, а сега вече бяхме женени, чакахме бебе.
Вече имахме син - Андре. Тя и Андре имат специална връзка.
За нас беше необикновен момент -
семейство Джонсън бе на път да се увеличи.
Меджик, Ървин Джонсън III се е родил
с тегло 3 кг и 600 грама. Честито.
Много благодаря.
Когато И Джей се роди, много ми олекна,
защото ми казваха: "Това, което знаем за болестта...
КУКИ ДЖОНСЪН
…е, че ако майката не е заразена, бебето също не е".
Но винаги имаш едно наум. "Добре ли ще е бебето? Здраво ли ще бъде?"
"Ще боледува ли?"
Когато се роди, той беше прекрасен.
Беше много здрав, голяма благодат за нас.
Здрасти, добре изглеждаш. Доведете Ървин III.
Меджик пише нещо много смешно в книгата си.
Когато бебето се раждало, той бил в стаята, Куки напъвала.
Като си видял главата, какво си направил? - Казах на всички: "Спрете".
Всички се зачудиха какво става.
А аз: "Искам бебето ми да се роди на музиката на Вандрос".
Въпреки че ни се роди бебе и Ървин беше страхотен баща,
той ми се струваше някак изгубен.
Не играех любимата си игра и ме болеше.
Не бях в съблекалнята, не бях в автобуса на път за мач,
не излизах срещу съперника с моите момчета всяка вечер.
Само баскетболът ми беше в главата. Исках да съм най-добрият.
Цял живот се стремя да съм шампион.
Той разбираше само от професионален баскетбол.
ДЖЕРИ УЕСТ, МЕНИДЖЪР НА "ЛЕЙКЪРС"
С какво друго да се занимава този гений с топка в ръка
в разцвета на състезателната си кариера,
как да задоволи потребността си да играе?
Всеки ден говорехме за това.
АЙЗЕЯ ТОМАС, "ПИСТЪНС"
Кой си и какъв смяташ да бъдеш?
Не можеш да си само баскетболист.
Трябваше да спра и да си кажа: "Ървин, дай да го измисля".
Бях беден като дете, но имах мечти.
Те напускаха пределите на пощенския ми код, на областта ми,
на общността ми.
Като бях малък, имаше една реклама на "Камей".
Постоянно я въртяха по телевизора.
За някои момичета е достатъчно да са чисти.
Аз искам да съм повече от чиста.
В рекламата имаше голяма кръгла вана и се зарекох един ден да имам такава.
На всеки го казвах.
Смятаха ме за луд.
Бяхме малки и му викахме: "Скрий се. Няма да имаш такава вана".
Или: "Няма да успееш. Как ще стане?". Не виждахме наш човек да е успял.
Хората, които имаха такива вани, не изглеждаха като нас.
Лансинг беше като във филма "Южнячки".
Аплодисменти за прислугата.
Като младежи работехме в кънтриклуба.
ИТЪН И ФЪРГЮСЪН ПРЕДПРИЕМАЧИ ОТ ЛАНСИНГ
Шегувахме се един с друг, защото той лъскаше обувки вътре,
а аз бях навън да нося стикове и да гоня топки.
По-късно той ми каза, че съм бачкатор на полето,
а той - слуга в голямата къща.
Така беше в Лансинг.
Но мечтите ми нямаха предел. Като кажех, че ще направя нещо, го правех.
Каквато и цел да си поставех, татко казваше да се трудя за нея.
Баща ми работеше в "Дженеръл Мотърс" и на още две-три места.
Работеше на бензиностанция,
а вечер отиваше в "Дженеръл Мотърс" за още осем часа.
Караше и камион за боклук, събирахме хорската смет.
Братята ми се срамуваха, когато трябваше да са с него,
защото приятелите им ни виждаха.
Изпитвахме срам.
Като бяхме деца, приятелите ни все ни дразнеха с числото 857,
защото беше изписано на камиона.
Често се биех заради това.
Не ми пукаше дали приятелите ми ще ме видят.
Обичах да ходя с татко. Той беше моят идол.
Живеех на пряка и половина от тях и го познавах от пеленаче.
Той научи много от баща си.
Ценностите, които Ървин изповядва, са на родителите му.
Помня това, сякаш беше вчера.
Поисках пари от татко, по киното вървеше "Годзила".
КИНГ КОНГ СРЕЩУ ГОДЗИЛА
Всички от квартала искаха да го гледат в киното на центъра.
Той ми каза: "Нямам пукнат долар. Но ела с мен".
Отидох с татко в гаража и той каза:
"Запознай се с Лопатата, Греблото и Косачката".
Той каза: "Ако искаш един долар,
грабвай някой от онези инструменти, за да го спечелиш".
Молех се да завали сняг в Лансинг, Мичиган, за да изкарам пари.
Все намирах начини да припечеля в квартала.
Бизнесът ми съществува, откак той се е родил.
Не е имало момент да не работя.
Ървин работеше през лятото при Грег Итън на половин ден.
Ървин идваше навреме и си тръгваше, когато свърши всичко,
което си го накарал да направи.
Той не може да претупва работата.
Хвърляхме боклука, подреждахме кабинета.
И помня ясно как Ървин сядаше на бюрото
и качваше краката си отгоре.
Беше качил краката си на бюрото ми,
когато влязох.
Като го попитах защо, той: "Имитирам те. Правя се на теб". Смяхме се.
Той виждаше себе си като бизнесмен.
Все за това говореше, когато умувахме какво ще правим след баскетбола.
МАЙКЪЛ КУПЪР
Сядахме най-отзад в автобуса.
Питаха ме: "Бък, какъв ще станеш?". Викаха ми Бък.
А аз: "Ще имам собствен бизнес и ще съм бизнесмен".
Но в същото време не знаех откъде да започна.
Най-напред се обадих на д-р Джери Бъс и отидох да го видя.
Той искаше да знае какво ще правя извън баскетбола.
Все това ме питаше.
Казваше: "Ървин, какви са целите ти? За какво мечтаеш?
Как ще стигнеш до целта, как ще осъществиш мечтата си?
Каква е стратегията ти?".
Планът на Ървин беше да използва известността си,
за да се запознае с предприемачи.
Начало.
Имаше хора, които го научиха на много неща, и той се допитваше до тях.
Джери Бъс го научи на много неща. Майкъл Овиц също.
Когато се запознахме с Майкъл Овиц, той научи Ървин на много неща.
Той седна и поговорихме какво би могъл да прави.
МАЙКЪЛ ОВИЦ, ХОЛИВУДСКИ АГЕНТ
Започна с думите: "Не искам да съм на 40 години,
пенсиониран спортист без работа, който търгува с коли на старо.
Искам да имам бизнес".
Казах му, че това е много тежка битка.
Най-напред го абонирах за "Уолстрийт Джърнъл", "Форчън",
"Бизнес Уийк", "Форбс".
Той още се учеше.
Звъннахме на шефа на "Кока-Кола":
"Може ли да се видим? Меджик иска среща с вас".
И с шефа на "Пепсико" се запознахме. Ървин обикаляше страната.
Той ми се обаждаше периодично за съвет.
Ървин ми каза: "Трябва да добия определени умения".
КЕНЕТ ШЕНО, "АМЕРИКЪН ЕКСПРЕС"
"Да отделя време и да покажа всеотдайност, за да усвоя тези умения".
Но според мен Ървин все се притесняваше, че е суперзвезда.
Смяташе, че имиджът му в спорта ще му пречи да постига успехи в бизнеса.
Дълбоко в себе си той все се тревожеше, че няма да го приемат сериозно
и ще смятат, че мисли само за спорт.
Беше трудно да се адаптирам. Хората не разбират какво им е на атлетите.
Всеки божи ден ти е разчертан.
Сега нямаше кой да ми казва да направя нещо.
"И таз добра."
Нямах цел.
"Лейкърс" бяха моята цел, а сега трябваше да вложа енергията си,
страстта и любовта си в нещо различно от баскетбола.
Трябваше да знам как да започна
и в каква посока да тръгна.
29 АПРИЛ 1992 Г.
На живо сме в зала "Форум".
Помня, че бяхме на мач във "Форум". С Ървин бяхме в залата онази вечер.
Меджик Джонсън.
Срещата свърши и щяхме да си ходим, когато чухме съобщение:
"Не можете да напуснете стадиона".
Отправя се към Кълвър Сити.
Публиката замря и ще ви кажа причината.
Има размирици в Лос Анджелис.
На около три километра от зала "Форум".
Помня, че казаха: "Избухнали са бунтове близо до залата.
Съветваме никой да не напуска стадиона, докато не разберем дали е безопасно".
Когато най-сетне излязохме, Ървин ни качи в колата
и докато карахме, видях потресаващи сцени.
Журито в делото за полицейската жестокост тази вечер излезе с решение.
Четиримата полицаи, заснети да бият невъоръжен мъж,
бяха оправдани по всички обвинения, с изключение на едно.
Бяхме на пъпа на Лос Анджелис, насред размириците.
Като се замисля, всяко действие има противодействие.
Дълго време не противодействахме.
Винаги сме давали и другата буза, но онзи ден чашата беше преляла.
Като се сетя за Родни Кинг и бунтовете,
не ми хареса това, че общността ни се разедини.
Чернокожи подпалваха собствените си търговски обекти
и от това пострадаха "Саут Сентръл", град Комптън.
Пострадаха много общности.
Магазините изгоряха, хората останаха без работа.
Видях как служители отиват на работното си място
и стоят и плачат, защото нямат работа.
Много от водачите на чернокожата общност ми звъняха:
"Трябваш ни. Твоят глас се чува най-силно, хората ще се вслушат в теб.
Трябва да се намесиш".
Част от населението беше пренебрегвано,
беше изоставено и за него се грижеха само на думи.
ДЖОН ЛЮИС, ДЕМОКРАТ
Тук малко, там малко - няма значение. Трябва много повече.
Това беше началото на промяната в мен.
Казах си: "Трябва да започна бизнеса си в градска Америка".
Ако не помогнеш на чернокожата общност, какво като си печелил шампионати?
Трябваше да излезем при хората, да им кажем да започнат да строят наново.
Казах си: "Ще ми е от помощ да имам офис".
Г-Н ЪРВИН ДЖОНСЪН
Ходех в офиса си всеки ден и отново следвах график.
Помня първото интервю, сякаш беше вчера.
К. БРАУН, ДИРЕКТОР
Влязох в кабинета му и той заговори като Ървин Джонсън.
Вече не беше Меджик Джонсън. Беше го оставил на игрището.
Ървин видя нещо в мен, което самата аз не виждах в себе си.
Той видя как говорех за общността, в която отраснах.
Отраснах в "Саут Сентръл", Ел Ей.
Живеех в Ел Ей по време на бунтовете и ги видях с очите си.
Излизах от къщи и виждах пламъци.
Но обичах квартала си, обичах хората в него.
Въпреки че беше трудно.
Кварталът, където отраснах, беше западнал.
Нямаше кафенета, нямаше първокласни кина.
Виждахме как чернокожите, както и латиноамериканците,
искаха да могат да заведат семейството си на кино -
това беше най-достъпното нещо за тях.
Но трябваше да излизаме от квартала, за да ходим на кино.
Говорим за 30-40 минути път с кола, за да гледаш нещо актуално.
С Куки винаги сме обичали да ходим на кино.
На една от първите ни срещи бяхме на кино.
До ден днешен ходим на кино като гаджета. Излизаме в петък вечер.
Запознах се с Кен Ломбард.
Той беше вещ в бизнеса с киносалони.
КЕН ЛОМБАРД, СЪДРУЖНИК
Ървин сподели, че иска да инвестира в киносалони,
проявяваше интерес към това.
Това щеше да е първата ми голяма инвестиция със собствени пари.
За нас беше възможност да се захванем с нещо,
да изградим бизнес в близост до малцинствата -
нещо, което никой не правеше тогава.
Излязох от тази среща, убеден, че Ървин е точният съдружник.
Питър!
Той дойде с Кен Ломбард.
Казаха ми: "Ти си в развлекателния бизнес и следваш публиката.
Знаем едно място, където ходенето на кино е най-важното нещо..."
ПИТЪР ГРУБЪР, "СОНИ ПИКЧЪРС"
"…за тези хора.
Публиката е прогресивна, обича киното и ще спечелиш много пари".
Точно това исках да чуя, защото разширявахме дейността в цял свят.
Попитах: "Къде трябва да идем?". "На осем километра оттук, в Болдуин Хилс."
Съчетавахме нуждата от работни места, желанието за развитие, креативността
и целеустремеността в общността.
Това беше силно послание.
Съгласих се, той ще потвърди. Протегнах ръка и казах: "Навит съм".
КИНА "МЕДЖИК"
Знаехме какво си мислят другите.
В бандитски квартал е.
На кръстопътя на различни банди е -
от "Роулин Сикстис" надолу до "Креншо" и "Джунглата" -
територия на "Пи Стоунс".
Един инцидент можеше да унищожи бизнеса ни.
Всеки смяташе, че ще се случи нещо такова.
Точно това ме вбесяваше и исках да докажа, че не са прави.
Казах на Кен да се обади на главатарите.
Исках да закусвам с главатарите на бандите "Дъ Крипс" и "Дъ Блъдс".
Кен каза: "Сигурен ли си?", а аз: "Да".
Отидохме. С мен имаше шест-седем души.
Те се появиха с около 35 души.
Казах им: "Не съм тук да ви хуля, а да ви кажа,
че киносалонът ще помогне на цялата чернокожа общност.
Искам да идвате. Семействата ви да идват.
Но трябва да се разберете да няма насилие
отвън или в салона.
Създавам работни места.
Ако познавате хора, които искат да работят, ще ги наема".
Всеки го уважаваше.
Никой не го познаваше като бизнесмен, но го уважаваха.
В Ел Ей всички тези хора бяха фенове на баскетбола или на "Лейкърс".
Очевидно обичаха Ървин.
И тогава започнахме работа.
Преди Меджик да започне да строи киносалони,
хич не ми дремеше за това.
Сега Меджик е герой, защото удържа на думата си.
Като давахме работа на хора, които бяхме отписали,
в известно отношение това беше много важно.
Филмите играят важна роля в нашата попкултура,
но в някои квартали те не играят никаква роля.
Благодарение на магията на киното това се променя.
Това е кинокомплекс, построен от Меджик Джонсън
в центъра на квартала Креншо в Ел Ей.
Откриването беше празник.
Живеех наблизо.
Целият квартал беше натам.
Имаме огромни екрани…
БОЛДУИН ХИЛС
…удобно разположени седалки, хапки от скариди,
пилешко и лют сос.
И се започна как щели да го съсипят, щели да се стрелят, да се бият.
Това не се случи.
Развенчахме много митове за чернокожия клиент.
Новият киносалон на Меджик Джонсън.
Той има още в Атланта, Ел Ей, Хюстън, а този е последният -
в Норт Рандал, Кливланд.
Нямаше кина в Харлем.
Сега имаме девет екрана тук.
Друго предимство е, че 80% от персонала живее в квартала.
Не го правехме за пари, а за промяната.
Да променим общността и да й вдъхнем нов живот
по различен, невиждан досега начин.
Когато салоните започнаха да процъфтяват, а хората ни гледаха под лупа,
питаха се: "Сигурни ли сте, че ще преуспеете в тези квартали?"
Не само че успяхме, но и бързо се разраснахме.
И след кината дойде ред на "Старбъкс".
Бях в Ню Йорк и видях опашка.
Беше пред "Старбъкс", но тогава още не знаех какво е това.
Хората се редяха на опашка за кафе?
На опашката имаше и чернокожи.
Седях там и си казах:
"Това може да е следващото ми начинание".
Ето го човека, когото можем да наречем г-н Кафе.
Хауърд Шулц, директорът на "Старбъкс", създателят на напитката.
Отиваш в Ню Йорк и се изумяваш, че в такъв изтънчен град...
ХАУЪРД ШУЛЦ, "СТАРБЪКС"
…с превъзходни храна и изкуство няма свястно кафе.
Съмнявах се.
Какво можеше да направи Меджик със "Старбъкс"…
Х. ШУЛЦ, "СТАРБЪКС"
…което да е значимо, автентично и приложимо?
Все пак ми беше интересно да се запозная с Меджик Джонсън.
Ако отворехме "Старбъкс" в "Саут Сентръл", хората щяха ли да харчат 4 долара?
А Ървин отговори: "Купуваме си "Гучи".
Когато някой изказваше съмнения,
а Хауърд се съмняваше, и то с право,
го водех да се увери с очите си.
КИНА "МЕДЖИК"
Излезе "Сладка въздишка" - първият филм на Уитни Хюстън.
Хауърд Шулц реши да дойде в киното онзи петък.
И остана потресен.
Беше лудница.
В киното влязоха хиляда души.
Той погледна опашката,
огледа хората, които си говореха, докато чакаха за храна,
и видя колко много пари се харчат.
Предложи да влезем в салона.
Започна филмът и, разбира се, Уитни имаше проблеми с гаджето си.
Какво ще кажеш, Робин?
Обичала съм го цял живот и сега, когато имаме още един шанс,
не искам той да си мисли, че не му вярвам.
Момичетата в киното крещяха: "Зарежи го, защо си с него?".
Говореха на екрана.
Публиката беше ангажирана, беше се потопила във филма.
Меджик насърчаваше това: "Виж какво става тук.
Даваме на хората поле за изява, да се ангажират с филма.
Това е общността, която искам да създам в "Старбъкс" с теб".
"Старбъкс" се разраства. Популярната марка ще работи с Меджик Джонсън.
Кафенета ще има в цялата страна.
Изведнъж се оказа…
БАРАК ОБАМА
…че и чернокожите пият кафе и гледат ужасно много филми.
Готови ли сме?
Не беше благотворителност. Инвеститорите печелеха добре.
СПОРТС ИЛЮСТРЕЙТИД
НЮЗУИЙК
Всички неща, които демонстрирах на игрището, ги впрегнах в бизнеса.
Дисциплина, целеустременост, изграждане на стратегия,
изпълнение, превъзходство.
Ървин непрестанно се стремеше да се усъвършенства.
Да продължим да растем, да работим.
Той купува една от най-старите вериги за хамбургери.
Да, "Фатбъргър".
Началото на нов бизнес.
Денонощна фитнес зала край Оукланд - най-новата инвестиция на Меджик Джонсън.
Научихме, че в градовете на Америка има недостиг на жилища и търговски площи.
Решихме и там да направим нещо.
Този проект ще е не само страхотен, но и наложителен.
Първоначално целта беше да построим жилища в районите с малцинства.
Институциите не разполагаха с капитал.
Чувахме повече откази, отколкото съгласие.
Но доказахме на всички, че грешат.
Чисто нови сгради в кварталите.
Магазини на партера и апартаменти над тях.
Всеки можеше да види какво строим и започваше да ни се получава.
Щяхме да станем едни от най-важните строителни инвеститори
в кварталите с малцинства в цялата страна.
Сега той играеше на ново игрище - недвижимите имоти.
ЕЛ ЕЛ КУЛ ДЖЕЙ, ПРИЯТЕЛ
Търговски центрове, франчайзи.
Някой каза, че Меджик Джонсън развива кварталите.
Той търсеше хора със същия бизнес нюх и със същата визия
и не се страхуваше да работи извънредно и да предлага повече.
Той става в 4 ч. сутринта…
К. ФРАНСИЗ, "ДЖОНСЪН ЕНТЪРПРАЙЗИС"
…и не изневерява на работната си етика.
Отивахме на работа рано. Работехме, докато обядваме.
Работехме и в събота и неделя.
Нямаше уикенд, в който да не съм в офиса в продължение на 15 години.
Състезателните дни са зад гърба му и днес Джонсън е бизнесмен.
Инвестира в киносалони, ресторанти, търговски центрове,
"Старбъкс" и недвижими имоти.
Империя, оценена на близо половин милиард долара.
Ървин искаше да се занимава с много неща.
Изразявах тревога, че се захващаме с твърде много дейности.
А той е само един.
С Ървин винаги сме искали деца, много преди да се оженим.
Искахме голямо семейство, защото той е отраснал в такова.
Но по онова време
не се знаеше много за това дали хората с ХИВ могат да имат деца.
Посъветваха ни да не правим опити.
Имахме две момчета и с Куки знаехме, че вече не можем да имаме деца,
затова решихме да си осиновим.
Едно прекрасно бебенце влезе в живота ни.
И Джей беше у дома, когато се прибрах с малката.
"И Джей, виж, имаш сестра."
А той каза: "Много е сладка, сега я върни".
Ървин започна да се занимава с децата, като проходиха
и станаха малко по-пъргави.
Той беше много зает. Ставаше рано и отиваше на работа.
А и често пътуваше, не прекарваше много време с тях.
Въпреки че много работеше, знаех, че щом се прибере…
ЕЛИСА ДЖОНСЪН, ДЪЩЕРЯ
…ще отидем за сладолед или на кино,
или той ще дойде с мен до мола
и ще ми даде да си купя дрехите, които си харесам.
Той често ни водеше на кино, когато беше вкъщи.
Когато беше у дома през уикендите...
И ДЖЕЙ, СИН
...той ни водеше къде ли не.
Първите ми спомени от него бяха, когато идваше…
АНДРЕ ДЖОНСЪН, СИН
…в Лансинг и се събирахме.
Като станах на 10-11 години,
започнах да му гостувам.
За пръв път видях големия град,
видях плажа, посетих "Дисниленд".
За дете от Лансинг това беше невиждано преживяване.
Той винаги намираше време за нещата, които бяха важни.
Но да, работеше по много.
Той превръщаше себе си
и империята си в онова, към което се стремеше.
Когато бяхме малки, той искаше да се занимавам със спорт.
Но никога не съм проявявал интерес,
въпреки че в петък след училище отивахме да гледаме баскетбол.
Нямахме избор, отивахме във "Форум".
Беше ли петък вечер, търсете ни в залата.
Бях на шампионатите и какво ли още не.
Мъжката половина на света идваше да ми каже: "Представям си какво е било".
Или: "Онзи мач, когато баща ти направи онзи пас".
А аз: "Нямам представа какво ми говорите".
Записахме го на детски бейзбол, а той излизаше на игрището,
късаше цветя и тичаше при мен: "Мамо, виж какво ти набрах".
Береше ми цветя. А аз: "И Джей, трябва да хващаш топката".
КОМЕТИТЕ
Когато играх баскетбол, бях с неговия номер. Използвах номер 32.
Когато той идваше на мачовете ми, много се напрягах.
Имах чувството, че всички гледат мен.
Постоянно говорех на децата ми.
Всичко, което правите, е отражение на родителите ви.
Като баща ми се искаше той да се занимава със спорт и да стане като мен.
Хората казваха, че ако сгреша, ще е по-лошо от всяка грешка на баща ми.
Или, ако направех нещо яко на мач: "Това беше велико, но не колкото баща ти".
Затова отрано се отвратих от баскетбола.
Според мен на татко щеше да му е още по-трудно за преглъщане,
ако аз, Елиса или Андре бяхме станали баскетболисти,
при това превъзходни като Леброн Джеймс или нещо такова.
В това отношение той имаше нужда възхвалите да са само за него.
За него беше трудно да се откъсне от стария си свят,
защото му беше отнет, не беше готов да се прости с него.
Той обичаше да се състезава, не защото искаше да го гледат,
а защото обича борбата.
Липсваха ми ударите с лакти - да получавам и да раздавам.
Липсваше ми подготовката за съперника.
Искам да играя.
Защо не съм на игрището?
През 1996 г. той каза: "Връщам се в баскетбола".
Но знаех, че няма да изкара много дълго.
Тази сутрин Джонсън сложи край на догадките.
Да, връщам се.
Билетите започнаха да се продават като топъл хляб,
щом феновете научиха, че Меджик се връща в отбора.
Много се вълнувам, две-три нощи не съм мигнал.
През 1996 г. бях на първия мач на Меджик след завръщането му.
Билетите са разпродадени. Меджик е в Ел Ей.
Бях спортен коментатор и си казах: "Трябва да отида на мача".
ДЖОНСЪН ОТНОВО В "ЛЕЙКЪРС" ДОБРЕ ДОШЪЛ, МЕДЖИК
Меджик е важна част от детството ми.
ДЖИМИ КИМЪЛ
Като бях малък, го рисувах.
Когато го видях на игрището как играе, и то великолепно...
Меджик вкарва кош!
Беше вдъхновяващо не само от спортна гледна точка.
Когато излезе на игрището за "Лейкърс" снощи,
Меджик Джонсън игра, сякаш не е спирал.
Отбеляза 19 точки, 8 борби и 10 асистенции.
Радвах се, че отново играе, защото беше много щастлив.
Но не смятах, че това непременно е добре.
Меджик Джонсън казва: "Доведете ми Майкъл".
Магьосника е готов за петъчния дуел
с краля на НБА Майкъл Джордан след зрелищното си завръщане снощи.
Меджик стреля. Чадър на Пипън.
Топката е в Меджик от дрибъла на Родман. Пропуск.
Във втория мач срещу "Чикаго" отборът му се сгромоляса.
Познавам Майкъл, говорих с него след мача. Той се чувстваше гузен.
Заедно с Денис Родман направо ги сразиха.
Помня, че Денис Родман го пазеше.
Решихме да пуснем Денис срещу него.
Меджик удря ръката на Родман и свирят фал на Родман.
В мача се разменяха обиди.
Казах му: "Още през '92 ти обясних, че в квартала са се появили нови играчи.
Вече не са Меджик Джонсън и Лари Бърд. Вие слизате, ние се качваме към върха".
Вече не виждахме предишните атлетизъм и бързина.
Заради интелигентността и размерите му…
КЪРТ РАМБИС, "ЛЕЙКЪРС"
…той все още можеше да допринесе с много за играта.
Но с напредването на сезона всичко това започваше да му се отразява.
Той не беше толкова щастлив, колкото очакваше.
Мачовете бяха тежки, различни.
Той се опита да го пази. "Блейзърс" ще се справят.
Това вече му подсказа, че е време да се оттегли от спорта.
МЕДЖИК СЛАГА ТОЧКА?
"Играта не е като преди. Вече не искам това."
Днес не е тъжен, а хубав ден,
защото Бог ми даде възможност да се върна
и ще продължи да ми помага и след това.
МЕДЖИК ИЗЧЕЗВА
Той продължаваше с опитите да съживи стария си живот,
но това нямаше как да стане.
Но Ървин разсъждава другояче, винаги гледа напред
и така му идват нови идеи.
Той много се вълнува, като му хрумне нещо.
Опитваше се да прави различни неща. Върна се в спорта, после - тв предаване.
Само след няколко месеца Джонсън ще води "Часът на Меджик",
токшоу в късните часове.
Здравейте, как сте? Всичко наред ли е?
На изложение на телевизии
той завързваше контакти с всеки изпълнителен продуцент.
Как сте? Приятно ми е.
Разговаряхме, идеята ми се видя интересна.
Предупредих го, защото работех за Дейвид Летърман.
Казах му, че ще му е много трудно.
Лено има шоу, Летърман също.
Захващаш се с много трудна задача. Защо го правиш?
Защото ще е трудно.
На живо от Лос Анджелис гледате "Часът на Меджик".
"Часът на Меджик", въпреки че обожавам Меджик Джонсън,
е едно от най-калпавите предавания в телевизията като цяло.
На първия ред са седнали близнаци.
Вижте колко много близнаци.
Само заради мен ли? - Само за теб.
Той бързо осъзна, че не му харесва да прави това всяка вечер.
Трябва целодневно да мислиш за това.
Не беше за него. Той имаше и други неща на главата си.
Мисля, че мъкнеше много дини под една мишница.
Разликата е, че Ървин и Меджик са различни хора.
Меджик е героят.
Той е лицето пред света.
Застава пред камерата с широка усмивка, смее се, радва се на вниманието.
Когато е пред камера, той се превръща в друг човек.
През останалото време е затворен в себе си
и често е много мълчалив.
Като във филма "На парчета" - в него напират двама.
Понякога се показва Ървин, после нещо става и се подава Меджик.
Странното е, че баща ми разсъждаваше също като мен -
двамата мислим по много сходен начин.
Той търсеше себе си, аз също търсех себе си.
За мен най-трудното нещо беше да се разкрия
и до голяма степен това се дължеше на известността на баща ми.
Той винаги ме наблюдаваше, докато растях.
Проверяваше ме.
Когато бях по-малък, се увличах по женски занимания.
А той не ми позволяваше това.
Той играеше с куклите на сестра си, особено с куклите Барби.
Преобличаше ги.
Колкото и да му говорех да не играе с кукли,
той се качваше горе и правеше точно това.
Криех кукли под леглото си и рокли, които исках да облека.
Криех се от него.
Сякаш живеех двойствен живот.
Ако имах един час сам в стаята си, се фръцках с рокличката си,
правех се на злата кралица, играех с куклите си.
В училище бях такъв, какъвто искам, но у дома - не.
Беше пролетната ваканция на децата.
И Джей беше на 13 години.
И тогава го видях да заглежда друго момче, бяхме на Хавайските острови.
Поговорих с него, казах му:
"Мислиш ли, че си гей и харесваш момчета?".
Отговорът му беше: "Да". Много се страхуваше да ми каже.
Преди да си признае това, му казах: "И Джей, не се страхувай от мен.
Вече знаех, че си такъв".
Видях как от плещите му падна голям товар.
Мисля, че тогава говори и с Куки, но все още не беше казал на татко.
Казах му: "С теб съм, подкрепям те, обичам те".
Следващата крачка беше да кажем на баща му.
Като се върнахме от почивката,
реших веднага да му го кажа, за да ми се махне от главата.
Бях готова да продължа напред.
Той каза: "Трябва да си мъжествен, трябва да си мъж.
Не съм искал такъв живот за теб". Мислех си колко ми е трудно да го чуя.
Няма да ви лъжа и да ви кажа,
че отначало приемах това, защото не е вярно.
И Джей излезе от стаята. Започнах да се карам на Ървин.
"Не мога да повярвам, че каза това. Такъв е, остави го на мира.
Остави го да бъде какъвто иска."
Помня, че после разговарях с И Джей, и му беше много тежко.
Как си, братле? - Здравей, как си?
Една вечер се разхождах в Ел Ей
и с мой приятел, който е мъж, се държахме за ръце.
На другата сутрин всичко се промени.
Новината беше навсякъде.
Това е И Джей, 20-годишният син на Меджик Джонсън.
Появиха се снимки, на които е с приятеля си.
Всеки се опитваше да изкопчи информация: "Той гей ли е?".
Много тежко ми беше.
Очаква се да пазя децата си. Баща ми така ме е учил.
В случая с И Джей трябваше да погледна вътре в себе си.
Той просто беше такъв,
не мога да очаквам от него да има същия живот като мен.
Трябваше да променя не него, а себе си.
Един ден бяхме у дома.
Чух ги да си говорят в коридора до стаята на И Джей.
Чудех се защо е станал толкова рано.
Казах му: "Няма значение какъв искаш да си.
Какъвто и да си, ще те обичам".
Той ме прегърна толкова силно, че имах чувството, че ще ми счупи гърба.
Тогава разбрах, че ще се справим.
Великолепният И Джей Джонсън.
Ти не просто излезе от килера, ти изхвърча с вратата.
Ще го обичам какъвто и да е.
Неговата подкрепа беше важна
за много бащи и синовете им, особено за цветнокожите.
Той обича сина си и си личи колко много се гордее с него.
Не знаех, че ще се сблъскам с нещо подобно години по-късно.
ДУЕЙН УЕЙД, "ХИЙТ"
ДЪЩЕРЯТА НА УЕЙД Е ТРАНСДЖЕНДЪР
Връщам се към тези думи на горд баща, който говори за детето си.
Той ме уважава, защото смело показвам истинското си лице.
Това, което той направи за толкова много млади хора,
много ме зарадва.
Той ми го е казвал и преди.
"Научих толкова много само от това да съм твой баща, да те гледам."
Мисля, че тогава той видя,
че с него повече си приличаме, отколкото се различаваме.
Никога не бихте се досетили, че сме от близки по-близки.
Ървин осъзна, че много млади хора имат проблеми.
Решихме да разширим дейността на фондацията -
да не е насочена само към ХИВ и СПИН, но и към раздаване на стипендии.
Фондацията "Меджик Джонсън" е моето голямо семейство.
Получих стипендия
по програмата на Меджик Джонсън и Тейлър Майкълс.
Програмата открива учащи,
които се нуждаят не само от финансова помощ, но и от наставничество.
Голяма част от стипендиантите ни са изправени пред големи затруднения.
Имаха успеха, нужен за постъпване в колеж, но нямаха пари.
Фондацията "Меджик Джонсън" им помогна с това.
Осигурявахме не само стипендии,
осигурявахме им средствата, нужни за преуспяването им.
Осъзнахме, че не можем просто да дадем пари на студентите,
те се нуждаят от помощ през цялото следване.
Имахме технологични центрове в множество градове,
осигурявахме лаптопи, различни практически обучения.
В началото бяхме трийсетина души
и с всяка година бройката растеше.
Помогнахме на хиляди младежи да учат в колеж.
Това е нещо прекрасно.
Меджик Джонсън, когото на галено наричаме татко Ърв,
ни беше като баща.
Имам баща, но Ървин беше като бонус.
Наричаме го татко Ърв. Трудно ми е да кажа Меджик.
Наричаха го татко Ърв
и той беше голяма част от живота им.
Той не беше баскетболна звезда, когато беше с нас,
не беше Ървин "Меджик" Джонсън.
С нас беше мил, грижовен, състрадателен.
Той иска да види как се развиваш.
Обича да вижда потенциала, да инвестира в него, да го подхранва.
Даваше ни самочувствие. Казваше ни: "Горе главата, изпъчи се.
Ти си човек, имаш мнение, нека хората да го чуят.
Не се бой, само напред".
Това го превръща в легенда и в икона в моите очи.
И той стигна много по-далеч, отколкото си е представял.
Той не спираше, продължаваше и още продължава.
Един от най-добрите в защита, може би най-добрият баскетболист.
Първият играч, печелил титла на ниво гимназия,
колеж, НБА и Олимпийски игри.
Петкратен "Най-полезен играч", има пет шампионски пръстена.
Джонсън е и успешен бизнесмен. С негова помощ цели квартали се съживиха.
Той е станал синоним на Лос Анджелис и много повече.
Взех мама, защото татко тогава не можа да дойде.
И изведнъж се появиха сълзи в очите й. Попитах я: "Какво има, мамо?".
А тя: "Не мога да повярвам.
Дядо ти щеше да пощурее от кеф,
Джаки Робинсън беше любимият му спортист.
Викаше за него, слушаше всеки негов мач по радиото,
а сега си един от собствениците на отбора, в който той играеше".
Смаях се.
ДЖАКИ РОБИНСЪН, "БРУКЛИН ДОДЖЪРС"
Родил съм се ден, след като Джаки Робинсън е изиграл първия си мач в Бруклин.
Това е бил важен момент в семейството ми.
КАРИЙМ АБДУЛ-ДЖАБАР
Шейсет години по-късно идва Меджик.
И това беше късмет, какъвто не можеш да си поръчаш.
Просто се случва.
Меджик Джонсън се присъединява към "Доджърс".
Успехът му с "Лейкърс" и огромната му усмивка
изведнъж повдигнаха духа на "Доджърс" и на феновете им.
Не мога...
Дори не мога да го опиша.
Страхотно е тук.
Татко ми казваше никога да не дължа нещо на някого.
Казваше ми, че колата, която карам, трябва да е моя,
къщата, в която живеем - също.
Това е силата на Америка.
"Доджърс" печелят титлата през 2020 г.
Ето за това говоря.
Знаете ли какво им казах, като купихме отбора?
"Имам шампионски пръстени от "Лейкърс". Сега искам от Световните серии."
Ето че имам трофей.
Чернокожото хлапе от Лансинг, Мичиган.
Той купува отбори. С това се занимава сега.
Джонсън съживява обичан отбор.
Предложиха да купим "Спаркс" и се съгласих.
Напред!
Ако го питаш: "Какво следва?",
той ще ти каже: "Радвам се, че попита".
Иконата Меджик Джонсън
е част от влиятелна организация, която финансира ФК "Ел Ей" -
нов отбор по европейски футбол, одобрен от МЛС.
Ето това ми харесва да виждам.
БОБ МАКАДУ, "ЛЕЙКЪРС"
Той прави неща, за които не сме и мечтали.
Ървин винаги е проправял нови пътеки
и според мен важното е, че не просто отваряме една врата.
ЕРИК ХОЛОМАН
Оставяме я отворена и даваме път на другите.
Всичко, което съм искал да постигна или съм смятал за недостижимо,
съм се престрашил да го направя благодарение на Меджик.
Затова всички се възхищават на Ървин.
Той е първият, който ни научи как да печелим пари извън баскетбола
и как да предоставим възможности за развитие на чернокожите общности.
Това е голям успех.
Всички сме длъжници на Меджик.
ШАКИЙЛ О'НИЙЛ, "ЛЕЙКЪРС"
Има приемственост между поколенията. Длъжник съм на Меджик.
Меджик популяризира идеята да не се отчайваш, когато си паднал.
Той падна…
СТИВЪН СМИТ, ЖУРНАЛИСТ
…но след това се изправи и вижте колко е преуспял днес.
Той мина по заобиколния път...
ПРИЯТЕЛКИ ОТ КОЛЕЖА
…за да стигне дотук.
С Куки е.
Удивително е. - Всеки би искал да е като тях.
Прекрасна любовна история. - Да, така е.
Когато са някъде заедно, винаги се озърта за Куки. "Къде е Куки?".
Държи я за ръка или я търси.
Харесва ми начинът, по който се отнася с нея и я гледа.
Много се обичат.
Това харесвам във връзката им - колко силно се обичат.
Празненството им в Ница, Франция,
беше невероятно. - Имам клипове. Еха.
За нея го направи. Беше удивително.
Изненада!
Благодарим ви, че уважихте нашата 25-а годишнина.
Като се върна 25 години назад, си казвам...
Въпреки че всеки ден се моля, надявайки се на чудо,
осъзнавам, че чудото се случи.
Защото той още е жив.
Той все още е здрав.
Ние живеем в чудо.
Можете да спорите колкото си искате кой е най-великият.
Дали ще е Бил Ръсел, Джери Уест, Оскар Робъртсън,
Уилт Чимбърлейн, или Карийм Абдул-Джабар.
Майкъл Джордан, Леброн Джеймс.
Мога още да изброявам.
И не защото съм го тренирал,
не защото го обичам - за мен той е най-великият.
Всеки има мнение.
Аз имам своето.
Но няма значение кой е по-добрият. Ще сме свързани заедно до смъртта си.
Той е Меджик. Знаехме, че ще е магьосник.
Той не осъзнава влиянието на името си.
Името му ще се помни вечно.
Не ми допадаше този прякор. Не мислех, че ще се задържи толкова дълго.
Но ето ме сега - на 61 години съм и още ме наричат Меджик.
Явно не съм познал,
а другите са били прави.
Превод на субтитрите Катина Николова