Vi afslører de ti spillere, som skal repræsentere USA ved OL i 1992.
Der spekuleres meget over, hvem der skal spille.
Jeg overvejede allerede, hvad mit næste træk skulle være,
da kommissær Stern ringede og sagde:
"Earvin, vi vil gerne have dig med til OL."
Når man skal sætte et hold, begynder man med en god leder.
Hvem bedre end en spiller, som har ført an i fem NBA-mesterskaber? Magic Johnson.
Jeg blev vildt begejstret.
Han sagde: "Men vi har et problem." Jeg spurgte, hvad det var.
"Larry og Michael."
Jeg ringede til Larry og sagde: "Kom nu, det er vores sidste optræden.
Vi skal spille, mand. Du skal spille."
Jeg ville helst ikke.
Jeg forsøgte bare at komme igennem sæsonen. Jeg kunne ikke.
Han havde ondt i ryggen.
Jeg sagde: "Du kan bare stå i et hjørne eller lige uden for feltet.
Du skal ikke gøre andet. Jeg giver dig bolden. Du skal bare score.
Det kan du vel stadig?" "Ja da, med lukkede øjne."
Om jeg kunne spille eller ej, skulle jeg med på det hold.
Til sidst sagde han ja. Men det var sværere med Michael.
Michael, har du besluttet, om du vil spille til OL?
Jeg vil gerne, men jeg tror, det vil gå ud over mit job for Chicago Bulls.
Så jeg tror ikke, jeg deltager.
Jeg sagde: "Hør nu her.
Jeg har altid villet spille med dig og Larry.
Vi skal nok få det sjovt sammen, for vi har aldrig rigtig hængt ud."
Jeg måtte presse ham lidt, men til sidst sagde han ja.
Drømmeholdet.
En basketballmaskine med navne som Magic, Michael, Ewing og Bird.
NBA's bedste.
Det var elektrisk på grund af deres star power.
Folk gik amok.
Han bragte Showtime til Barcelona.
Magic! Magic!
MAGIC STJÆLER HJERTER I SPANIEN
De måtte ikke tro, at de skulle bære mig, de andre ni.
Så jeg har aldrig spillet bedre, end jeg gjorde til de træninger.
Han er en dræber med babyface.
Det var et hundeslagsmål hver dag. Han ville vise, at han var tilbage.
Og jeg ville vise, at der var nye kræfter på holdet.
Vi tilbragte meget tid sammen, og det knyttede os til hinanden.
Jeg var i Barcelona og spillede kort med Magic, Charles Barkley og MJ.
Bare en flok drenge, der lukkede lort ud.
Michael er nok den, der lukker mest lort ud,
og Magic gad ikke høre på det.
Vi var to konkurrerende fyre, som ikke ville tabe.
Vi ville spille hårdt, og jeg gik ind for at vinde.
Et drømmehold for USA. Et mareridt for modstanderne.
Hvis vi kan bevare det her niveau af intensitet,
har vi gode chancer for at vinde.
Der er ingen tvivl om, at Magic satte lidt ekstra krydderi på OL-holdet i 1992.
De har, som forventet, vundet guld her i Barcelona.
Jeg havde brug for det Dream Team for at bekræfte over for mig selv,
at jeg stadig var god nok. At jeg kunne være med længe endnu.
Jeg kunne stadig spille. Min krop var okay.
Jeg havde vænnet mig til medicinen.
Han gav selvtillid til mange millioner mennesker med samme diagnose,
som så Magic spille på et helt utroligt højt niveau.
Så i løbet af den periode
talte Magic med David om sit ønske om at vende tilbage til ligaen.
Når man forlader en sport, handler det ikke om selve spillet.
Det handler om at være en af drengene.
Jeg havde brug for at være en af drengene en gang til.
For under et år siden troede vi, vi havde set det sidste til Magic Johnson.
Lakers-stjernen indstillede karrieren på grund af hiv-virus.
Men så kom Magic på Dream Team, vandt OL-guld og er nu tilbage i NBA.
Jeg stoppede ikke, som jeg ville. Det er ikke en perfekt slutning.
John Wayne red altid sin vej, som han selv gerne ville.
Det er John Waynes måde.
Endelig.
Det er en stor dag for mig.
Jeg har arbejdet ekstremt hårdt for at komme tilbage, og jeg er glad.
Så det er alt, hvad jeg har at sige.
Rent egoistisk ville jeg se ham spille.
Vi havde chancen for at vinde igen med Magic og komme i finalen igen.
At stå i spidsen for Lakers igen ligesom i gamle dage...
Jeg får kuldegysninger bare ved at tale om det.
BLANDEDE FØLELSER
Det var kontroversielt. Mange spillere brød sig ikke om det.
Karl Malone sagde det offentligt.
Jeg vil helst ikke støde sammen med Magic. Alle mulige andre.
Faktum er, at over for en med aids-virus
bliver det svært for mig at spille så hårdt, jeg kan.
Hvis folk ikke kan respektere det, er det bare synd.
At en så fremtrædende spiller kom med den slags udtalelser,
var virkelig svært at rumme.
Jeg havde lige spillet med Karl. All-Star-kampen og nu Dream Team.
Og nu havde han et problem med at spille mod mig?
Han dolkede mig ryggen.
Der var nu kommet et kæmpe forstyrrende element.
Vi var i North Carolina for at spille en opvarmningskamp.
Uheldigvis bliver han kradset med en negl.
Der var timeout, og han kom ud på bænken.
Jeg kigger op, og alle øjne og kameraer er rettet mod mig.
Jeg kunne se, at spillerne var utilpasse.
Hele deres opførsel ændrede sig.
Den nonverbale kommunikation i det øjeblik...
Vi tænkte bare: "Hvorfor glor de sådan?"
Jeg kan huske, at journalisterne var helt rystede.
"Magic har revet sig. Han bløder. Hvad vil de gøre?"
Jeg havde handsker i lommen.
Vi har en protokol. Jeg har selv skrevet den.
Jeg kunne umuligt tage de handsker på.
At tage de handsker på havde været indbegrebet af blandede signaler,
for vi sagde jo, at han ikke smittede.
Så hvis han ikke smitter, hvorfor så tage handsker på?
Der var frygt i folks ansigter,
og det får hele tiden en masse opmærksomhed.
Så det er bare for meget. Sådan bliver det hele året.
Magic Johnsons comeback er slut, før det begyndte.
Superstjernen meddelte i dag, at han indstiller karrieren
efter kontroversen over hans beslutning om at spille,
selvom han er smittet med aids.
Der havde været så megen dårlig omtale. Glæden var væk.
Jeg havde ondt af Magic, for han kunne stadig spille basketball.
Du sagde sidst, at Gud havde skabt dig til at spille basketball.
Hvad tænker du om det nu? Det må være en stor skuffelse.
Folk forstår ikke, at siden vi var drenge, har vi kun tænkt på basketball.
Det var vores liv dengang.
Du ville gerne slutte som John Wayne.
-Ja. -Du ville gøre det på din egen måde.
Præcis.
Den chance får du ikke nu.
Det perfekte ville være at spille sæsonen ud.
Men min film har ingen slutning.
Jeg siger dig... Cookie og jeg havde været sammen, med flere pauser,
siden vi var 18 år, og nu var vi gift, og vi skulle have et barn.
Vi havde Andre. Hende og Andre har et tæt forhold.
Det var et virkelig stort øjeblik for os.
Tanken om, at Johnson-familien ville blive større.
Magic, Earvin Johnson III's fødselsvægt var 3.600 gram.
-Tillykke. -Tak skal I have.
Da EJ blev født, var det en kæmpe lettelse.
De havde hele tiden sagt, at så vidt de forstod sygdommen,
fik barnet det ikke, hvis moren var rask. Men man tvivler alligevel lidt.
"Bliver han okay? Bliver han velskabt? Bliver han syg?"
Og så var han bare så dejlig.
Han var kernesund og en kæmpe gave for os.
Hvor ser du godt ud.
Frem med ham. Earvin III.
Magic skriver i bogen... Så sjovt.
Da barnet kom, var Magic derinde, og Cookie pressede.
-Og hvad gjorde du, da hovedet kom? -Jeg sagde: "Stop!"
-Det passer. -De så på mig. "Hvad er der galt?"
Og jeg sagde: "Mit barn skal fødes til Luther Vandross."
Selvom vi havde fået et barn, og Earvin var en rigtig god far,
så var der en lidt rådvild stemning.
Jeg dyrkede ikke den sport, jeg elsker. Det gjorde ondt
Ikke at være med i omklædningsrummet. Ikke at være med i bussen.
Ikke at skulle i krig hver aften med drengene.
Jeg er besat af basketball. Jeg er besat af at være bedst.
Jeg har været besat af at vinde mesterskaber hele mit liv.
Han havde kun prøvet at spille basketball.
Hvad skulle en mand, som var et geni med bolden, gøre med sit liv
på højdepunktet af sin karriere?
Hvad skulle han gøre for at udleve sin passion for sporten?
Den slags talte vi om dagligt.
Hvem er du? Og hvad skal du blive? For du kan ikke være det her.
Jeg måtte træde et skridt tilbage og prøve at finde ud af det.
Min barndom var fattig, men ikke mine drømme.
Jeg drømte altid om ting uden for mit eget postnummer,
uden for det, jeg kendte.
Da jeg var barn, viste de den berømte Camay-reklame i fjernsynet hele tiden.
Nogle piger synes, det er nok at blive ren.
Jeg vil føle mig mere end ren.
Der var et stort, rundt badekar, og jeg sagde:
"Sådan et badekar får jeg en dag."
Det sagde jeg til alle. De syntes, jeg var skør.
Som børn sagde vi altid: "Klap nu i. Du får ikke det badekar."
Hvordan skulle han få sådan et? Vi så jo ikke den slags.
Og når vi så nogen have den slags, lignede de ikke os.
Lansing var lidt ligesom i filmen The Help.
Giv en stor hånd til tjenestefolkene.
Vi arbejdede i golfklubben som unge, og vi drillede tit hinanden.
Han arbejdede indenfor med at pudse sko,
og jeg arbejdede udenfor som caddie og den slags.
Senere sagde han til mig, at jeg var gårdskarl,
og at han arbejdede i hovedhuset.
Sådan var Lansing.
Men jeg har altid drømt stort.
Hvis jeg sagde, jeg ville noget, så gjorde jeg det.
Hvad det end var, jeg ville, sagde min far: "Du må arbejde for det."
Min far arbejdede for General Motors. Han havde altid to eller tre jobs.
Han arbejdede på en tankstation,
og så var han på General Motors otte timer bagefter.
Han havde en skraldebil. Vi hentede folks skrald.
Mine brødre var flove over at køre med skraldebilen, fordi deres venner så os.
Vi skammede os.
Vores venner, da vi var børn, drillede os med nummer 857.
Det var nummeret på skraldebilen.
Jeg kom tit op at slås på grund af det.
Jeg var ligeglad. Jeg ville bare gerne hænge ud med min far. Han var mit idol.
Jeg boede en gade fra dem, så jeg har kendt ham, siden han blev født.
Han lærte meget af sin far.
De værdier, Earvin lever efter, er hans forældres.
Jeg husker det tydeligt.
Jeg sagde: "Far, må jeg få nogen penge? Godzilla går i biografen."
Alle i kvarteret skulle ind og se Godzilla i biografen inde i byen.
Og han sagde: "Jeg har ikke nogen penge til dig.
Men kom med mig." Nå, okay.
Jeg gik med min far ud i garagen, og han sagde:
"Sig goddag til hr. Skovl, hr. Rive og hr. Plæneklipper."
"Hvis du vil have penge, så brug en af dem, og tjen nogle penge."
Jeg ønskede mig snevejr i Lansing, så jeg kunne tjene penge.
Så jeg var altid i gang med at tjene en skilling.
Jeg har haft forretninger hele hans liv. Han har ikke kendt mig som andet.
Earvin arbejdede for ham om sommeren. Et lille deltidsjob for Greg Eaton.
Earvin kom til tiden og gik først igen, når alting var ordnet.
Han kan ikke gøre noget halvt.
Vi tømte skraldespande og ryddede op på kontoret.
Jeg husker tydeligt, at Earvin gik hen og satte sig ved skrivebordet.
Han lagde fødderne op.
Han sad med fødderne oppe på mit skrivebord, da jeg kom ind.
Så sagde han: "Jeg leger dig. Jeg er dig nu." Og så grinede vi.
Han så virkelig sig selv som forretningsmand en dag.
Han sagde det, hver gang vi talte om, hvad vi ville efter basketball.
Vi sad bagest i bussen.
De sagde: "Buck, hvad vil du være?" De kaldte mig Buck.
Jeg sagde: "Jeg vil starte min egen virksomhed."
Men jeg anede ikke, hvor jeg skulle begynde.
Så dr. Jerry Buss var den første, jeg ringede til og tog ud og talte med.
Han ville vide, hvad jeg ville lave udover basketball.
Det spurgte han altid om.
"Earvin, hvad er dine mål? Hvad er dine drømme?
Hvordan vil du få opfyldt de mål og de drømme?
Hvad er din strategi for at opnå det, du vil?"
Earvins plan var at bruge berømmelsen til at møde folk i forretningsverdenen.
Der var folk, der lærte ham en masse om erhvervslivet, og han lyttede til dem.
Jerry Buss lærte ham en masse.
Michael Ovitz lærte ham en masse.
Da vi mødte Michael Ovitz, forklarede han Earvin en masse ting.
Han kom ind, og vi talte om, hvad han kunne lave.
Han indledte samtalen med at sige: "Jeg vil ikke være en 40-årig
pensioneret sportsstjerne, der åbner et par bilforhandlere.
Jeg vil lave forretninger."
Jeg fortalte ham, at det var en krævende kamp.
Allerførst gav jeg ham abonnement på
The Wall Street Journal, Fortune, BusinessWeek og Forbes.
Han skulle lære meget.
Vi ringede til direktøren for Coca-Cola. "Magic Johnson vil gerne møde dig."
Han ville møde Pepsis direktør, så det gjorde vi. Vi var over hele landet.
Han ringede ind imellem og bad om et råd.
Earvin sagde: "Der er nogle færdigheder, jeg må tilegne mig.
Jeg må tage mig tid til og vise, at jeg vil lære de færdigheder."
Jeg tror, Earvin altid var bevidst om, at han var sportsstjerne.
Han troede, at det image ville overskygge hans forretningsevner.
Inderst inde var han bekymret for, at han ikke ville blive taget alvorligt.
At blive set som sportsidiot.
Det var en svær omstilling. Det ved folk ikke om sportsfolk.
Hver eneste dag er ens dag planlagt.
Men nu var der pludselig ingen, der fortalte mig, hvad jeg skulle.
Der var kun mig.
Jeg havde ikke noget mål.
Lakers var mit mål i livet, og jeg havde brug for at bruge min energi
og min passion og kærlighed på noget andet end basketball.
Jeg havde brug for at vide, hvordan jeg kom i gang,
og hvilken retning jeg skulle vælge.
Direkte her fra Forum.
Jeg husker en kamp, Earvin og jeg var til i Forum.
Magic Johnson.
Kampen var slut, vi skulle hjem, og så kom der en meddelelse.
I må ikke forlade stadion.
...mod Culver City.
Folk blev stille, og jeg ved hvorfor. Der er udbrudt optøjer i Los Angeles.
Ret tæt her på Forum.
De sagde, at der var udbrudt optøjer tæt på, hvor vi var.
Ingen måtte forlade stadion, før de vidste, om det var sikkert.
Da de endelig lukkede os ud, satte vi os ind i bilen,
og på vej hjem blev jeg så ked af det.
Nævningene i sagen om politivold er nået til enighed her i aften.
De fire betjente, som blev filmet, mens de tævede en ubevæbnet mand,
blev frikendt i alle på nær én anklage.
Vi befandt os lige midt i Los Angeles. Midt i optøjerne.
Når jeg ser tilbage på det...
Handling skaber reaktion, og i så lang tid havde vi ikke reageret.
Vi vendte altid den anden kind til. Det var vores tur til at sige: "Fandeme nej!"
Omkring Rodney King og optøjerne...
Jeg kan ikke lide, at vi ødelagde vores egne kvarterer.
Sortes boligområder... Vi satte ild til vores egne forretninger.
Det gjorde ondt på South Central og Compton og på mange kvarterer.
Ikke blot blev forretningerne brændt, der gik også jobs tabt.
Jeg så ansatte møde på arbejde og stå med tårer i øjnene uden job.
Mange af de sorte ledere ringede til mig. "Vi har brug for dig.
Du har den største stemme. Folk lytter til dig. Du er nødt til at blande dig."
En hel befolkningsgruppe er blevet ignoreret.
De er blevet snakket efter munden.
Der bliver gjort lidt her og der, ikke noget af betydning.
Vi må gøre meget mere.
Det blev starten på noget, jeg måtte lave om på.
Jeg ville bygge min virksomhed op i de amerikanske byer.
Hvis man ikke gør en forskel blandt sorte, betyder alle mesterskaberne ingenting.
Vi skal ud og bede folk om at begyndte at bygge byen op igen.
Jeg manglede en ting. Jeg måtte have et kontor.
Jeg tog på kontoret hver dag. Jeg havde en plan igen.
Jeg husker min første jobsamtale, som var det i går.
Jeg kom direkte ind på hans kontor,
og omgående blev han til Earvin Johnson.
Han var ikke længere Magic Johnson. Ham efterlod han på banen.
Earvin så noget i mig, som jeg ikke selv kunne få øje på.
Han så, hvordan jeg omtalte det kvarter, jeg var vokset op i.
Jeg voksede op i South Central L.A.
Jeg boede i L.A. under optøjerne, og de var overalt omkring mig.
Jeg kunne se flammerne fra mit hus.
Men jeg elskede mit kvarter og de folk, der boede der.
Selvom det var barsk.
Kvarteret, jeg voksede op i, var meget underbemidlet.
Der var ingen større cafékæder.
Der var ingen ordentlige biografer.
Vi så, hvordan den sorte befolkning og latino-befolkningen
altid som det første, de gerne ville med deres familie, nævnte en biograftur.
Det er en af de ting, de har råd til.
Men vi skulle ud af vores egen bydel for at gå i biografen.
Vi måtte køre 30-40 minutter for at komme til en ordentlig biograf.
Film har altid været en del af mit liv sammen med Cookie.
En af vores første dates var i biografen.
Det er stadig det, vi gør på dates. Vi går i biografen fredag aften.
Jeg mødte Ken Lombard.
Ken havde ekspertise inden for biografbranchen.
Earvin fortalte, at han elskede biografdelen af min virksomhed.
Det interesserede ham.
Det var min første store investering med mine egne penge.
Det var en mulighed for at finde en niche
og bygge en forretning op omkring minoritetsgrupper,
som ingen andre gjorde dengang.
Jeg forlod mødet overbevist om, at Earvin var den rette partner.
Peter!
Han kom med Ken Lombard.
De sagde: "Du er i udstillingsbranchen, og du er, hvor publikum er.
Vi kender et land, hvor biografen er det allervigtigste for folk.
Det er et meget progressivt og dynamisk biografpublikum,
og du kan tjene en masse penge."
Lige, hvad jeg ville høre, for vi udvidede over hele verden.
"Hvor skal vi hen?" spurgte jeg. "Otte kilometer herfra. Baldwin Hills."
Vi kunne blande økonomisk nødvendighed, økonomiske ønsker, kreative muligheder
og målbevidsthed i bydelene. Det var et stærkt budskab.
Jeg rakte hånden frem og sagde: "Jeg er med."
Vi vidste godt, hvad alle tænkte.
Det var midt i bandekrigen.
Det ligger lige på grænsen til forskellige bandeområder,
som går fra Rollin' 60s og ned ad Crenshaw til Junglen,
som er P. Stones.
En enkelt episode kunne ødelægge vores plan.
Og alle troede, det ville ske.
Det gjorde mig vred, så jeg var nødt til at vise dem.
Jeg sagde: "Ken, få fat i lederne.
Jeg vil spise morgenmad med lederne for både Crips og Bloods."
Han sagde: "Er du sikker?" Jeg sagde: "Ja."
Vi tog derhen. Jeg havde en seks-syv folk med.
De mødte op med 35 mand.
"Jeg vil ikke være respektløs over for nogen af jer. Jeg vil bare sige,
at den biograf kommer til at hjælpe hele den sorte befolkning.
Jeg vil have, at I kommer. At jeres familier kommer.
Men I er nødt til at være med på, at vi ikke kan have noget vold
hverken uden for eller inde i biografen.
Og jeg skaber jobs.
Så hvis I kender nogen, der vil arbejde, vil jeg gerne ansætte dem."
Alle respekterede ham, selvom de ikke kendte ham som forretningsmand.
I L.A. er de alle sammen basketballfans og Lakers-fans.
Så de elskede selvfølgelig Earvin.
Og så var vi i gang.
Før Magic begyndte at bygge biografer, var jeg skideligeglad med det.
Nu er Magic blevet en helt, fordi han lever op til det, han siger.
At skabe jobs til folk, som ellers var afskrevet
på mange måder, var kæmpestort.
Film spiller en stor rolle i vores kultur, men i nogle bydele spiller de ingen rolle.
Takket være lidt filmmagi er det nu ved at ændre sig.
Denne biograf er bygget af Magic Johnson lige midt i Crenshaw i L.A.
Åbningen var en stor fest.
Jeg boede lige rundt om hjørnet. Hele kvarteret var der.
Vi har nogle meget, meget store lærreder
og biografsæder. Der er popcorn-rejer og kylling og chilisovs.
Alt det med, at de ville smadre det, og der ville blive skyderi og slagsmål,
det skete aldrig.
Vi fik aflivet en masse myter om et sort klientel.
Magic Johnsons nyeste biograf. Han har tre-fire stykker i hele landet.
Atlanta, Los Angeles, Houston, og her er den seneste
i North Randall i Cleveland.
Der var ingen biograf i Harlem. Nu har vi ni sale.
80 procent af de ansatte bor i nærheden af biografen.
Det handlede ikke om penge, men om forandring.
At forandre og give nyt liv til lokalområdet
på en måde, jeg ikke havde set før.
Da først biograferne gik godt,
og folk satte dem under luppen
for at se, om det virkelig kunne fungere i den slags bydele.
Ikke blot fungerede det, det voksede hurtigt.
Og efter biograferne kom Starbucks.
Jeg var i New York, og så folk stå i kø.
Jeg så, det var Starbucks, men jeg kendte det ikke dengang.
Jeg sagde: "Står de i kø for at købe kaffe?"
Der var også sorte i køen. Jeg var vildt imponeret.
"Det er måske det næste, jeg skal."
Mød manden, man kan kalde den nye Mr. Kaffe.
Howard Schultz, direktør for Starbucks og hjernen bag bryggen.
Det er utroligt, at man i en så sofistikeret by som New York,
som har god mad og god kunst, ikke kan få en god kop kaffe.
Jeg var lidt skeptisk. Hvad kunne Magic gøre med Starbucks,
som ville være betydningsfuldt og autentisk og relevant?
Dengang var jeg bare fascineret af at skulle møde Magic Johnson.
Spørgsmålet var,
om folk i South Central L.A. ville bruge fire dollar på kaffe?
Earvins svar var: "Vi køber da Gucci."
Hver gang nogen er skeptisk,
og det var Howard med god grund, må man vise dem, hvad man kan.
Waiting to Exhale, Whitney Houstons første film, kom ud.
Howard Schultz kom derud den fredag. Og han var chokeret.
Det var helt vildt.
Der mødte tusind mennesker op i forhallen.
Han så den lange kø.
Han så alle samtalerne, der fandt sted rundt om madboderne.
Der blev brugt mange penge. Han sagde: "Lad os gå ind."
Filmen starter, og Whitney har jo problemer med sin mand.
Hvad synes du, Robin?
Jeg har altid elsket ham, og nu hvor vi får en chance til,
må han ikke tro, jeg ikke stoler på ham.
Alle kvinder i salen: "Drop ham! Hvad laver du med ham?"
De råbte ad filmen.
Publikum levede sig voldsomt ind i filmen ret følelsesmæssigt.
Magic påpegede det. "Se, hvad der foregår.
Det sker, fordi vi giver folk et sted, hvor de kan reagere på filmen.
Det er det fællesskab, vi kan skabe sammen i Starbucks."
Starbucks udvider med lidt ekstra magi.
Kæden slår sig sammen med Magic Johnson og åbner nye caféer i hele landet.
Tænk engang, det viste sig, at sorte også drikker kaffe.
Og de ser en frygtelig masse film.
Er vi klar?
Det var ikke velgørenhed. Investorerne kunne få meget ud af det.
Alt det, jeg havde på banen, har jeg også som forretningsmand.
Disciplin, fokus, strategiske evner, eksekvering, dygtighed.
Earvin fokuserede hele tiden på at blive bedre.
Vi skal vokse. Vi skal gøre mere.
Han sluger en af L.A.'s ældste burgerkæder.
Fatburger, ja.
Endnu et bånd klippes.
Et døgnåbent motionscenter i Oakland
er Magic Johnsons seneste urbane investering.
Vi opdagede, at der var mangel på urbane boliger og detailhandel i USA.
Så lad os gøre noget ved det.
Det bliver ikke bare et fantastisk projekt,
men et tiltrængt projekt.
Det primære mål var adgang til ejendomme for minoritetsgrupper i hele landet.
Den offentlige kapital var ikke klar.
Vi fik flere afslag end tilsagn.
Men vi beviste, at de tog fejl.
Helt nye bygninger midt i kvarteret.
Ejerlejligheder ovenpå og forretninger forneden.
Alle kunne se, hvad vi ville, og det begyndte at lykkes.
Vi ville blive det vigtigste ejendomsselskab
i minoritetsområder i hele landet.
Nu lavede han kig-væk-afleveringer med ejendomsfonde
og indkøbscentre og butikskæder.
Det siges, at Magic Johnson genopfinder forretningslivet i indre by.
Han ledte efter folk med samme drive og samme visioner,
som ikke var bange for overarbejde og for at overpræstere.
Manden står op klokken fire og har en arbejdsmoral, han lever efter.
Vi skulle møde tidligt. Vi holdt ikke frokostpause.
Vi arbejdede både lørdag og søndag.
Der var ikke en weekend, hvor jeg ikke var på kontoret, i måske 15 år i træk.
Den tidligere spiller fokuserer nu på forretningerne.
Han ejer biografer, restauranter, indkøbscentre, Starbucks og ejendomme.
Hans imperium er vurderet til knap en halv milliard dollar.
Earvin ville gerne mange ting.
Min bekymring var altid, at vi prøvede at gøre for meget.
Han er jo kun én mand.
Vi talte tit om at få børn. Også før vi blev gift.
Vi havde altid ønsket os en stor familie, for det havde han selv.
Men på det tidspunkt vidste man ikke meget om hiv-patienter og det at få børn.
Så vi blev rådgivet til ikke at forsøge selv.
Vi havde to drenge,
og vi vidste, at Cookie og jeg ikke ville få flere børn selv,
så vi blev enige om at adoptere.
En meget smuk baby kom ind i vores liv.
Hun kom hjem, og EJ var der.
Jeg sagde: "Se, EJ, det er din nye lillesøster."
Og han sagde: "Hvor er hun sød. Så nuttet.
Aflever hende igen."
Earvin trådte til med børnene, da de blev et par år og kunne lidt mere selv.
Han havde meget travlt. Han skulle op og på arbejde.
Og han rejste meget, så han var meget væk.
Selvom han arbejdede meget, vidste jeg, at når han var hjemme,
tog vi altid ud og spiste is eller gik i biografen
eller brugte timevis i butikscenteret,
hvor jeg fik lov til at vælge de kjoler, jeg gerne ville have.
Han tog os tit med i biografen, når han var hjemme.
I de weekender, han var hjemme, tog han os med alle mulige steder hen.
Mine første minder er,
når min far kom til Lansing, og vi var sammen som familie.
Og så begyndte jeg, da jeg blev 10-11 år gammel,
selv at flyve ned til ham.
Det var første gang, jeg så, hvordan storbyen var.
Jeg så strandene, og vi tog i Disneyland.
I forhold til lille Lansing var det kæmpestort.
Han tog sig altid tid til de vigtige ting, synes jeg.
Men ja, han arbejdede meget.
Han var ved at forvandle sig selv
og sit imperium til det, han gerne ville have.
I starten da jeg var lille, ville han have, at jeg dyrkede sport.
Men jeg har aldrig holdt af sport.
Selvom jeg kom hjem fra skole hver fredag, klædte om og tog til basketball.
Ikke noget valg. Vi skulle i Forum. Fredag aften er det det, vi laver.
Jeg var med til mesterskaberne og alt det.
Alle mændene og drengene kom hen: "Det må have været fantastisk!"
"Den kamp det år..." "Da din far lavede den aflevering..."
Jeg anede ikke, hvad de snakkede om.
Vi meldte ham til baseball, og han gik bare ud
og plukkede blomster og løb tilbage: "Se, mor!" Han gav mig blomster.
"EJ, du skal jo gribe bolden."
Da jeg spillede basketball, havde jeg hans nummer.
Nummer 32. Når han kom til kampene, følte jeg et stort pres.
Som om alle kiggede på mig.
Jeg siger tit til mine børn:
"Alt, hvad I gør, afspejler jeres forældre."
Som far siger man: "Han skal dyrke sport og blive som mig."
Når jeg lavede en fejl, var det altid værre end nogen af min fars fejl.
Og når jeg lavede noget flot,
var det fint nok, men aldrig så flot som det, han kunne.
Så ret tidligt holdt jeg op med at elske at spille.
Men sagen er, tror jeg, at det havde været sværere for ham,
hvis jeg eller Elisa eller Andre var blevet store basketballtalenter,
der spillede supergodt. En ny LeBron James.
Jeg tror, han havde brug for al hæderen på det område.
Det var svært for ham at slippe hele den verden,
fordi den blev taget fra ham. Han var ikke klar til at give slip.
Han elskede konkurreceelementet. Ikke fordi han ville ses.
Han var bare konkurrencemenneske.
Jeg savnede albuerne. At få en albue og selv at give nogle.
Jeg savnede at forberede mig på modstanderen. Jeg ville gerne spille.
Hvorfor var jeg ikke ude på banen?
Så i 1996, et stykke inde i året, sagde han: "Jeg begynder at spille igen."
Men jeg vidste...
Jeg vidste, at han ikke holdt ret længe.
Johnson gør en ende på spekulationerne.
Jeg er tilbage, ja.
Billetterne blev revet væk, da Lakers' fans hørte,
at Magic Johnson er tilbage på holdet.
Jeg er så spændt. Jeg har ikke sovet i tre nætter.
Det var vist i 1996. Jeg var til Magics comeback-kamp.
Udsolgt! Magic er tilbage i L.A.
Jeg var sportsvært i radioen, så jeg måtte bare til den kamp.
Magic er en vigtig del af min barndom.
Som barn tegnede jeg ham tit.
At se ham på banen igen, og han spillede virkelig godt...
Og Magic scorer!
...var så livsbekræftende. Det var mere end sport.
Da han gik på banen for Los Angeles Lakers i går,
spillede Magic Johnson, som havde han slet ikke været væk.
Han scorede 19 point, otte rebounds og 10 assists.
Da han begyndte at spille igen, var jeg glad, fordi han var glad, men...
...jeg syntes ikke nødvendigvis, at det var godt.
Magic Johnson siger: "Kom an, Michael!" Magikeren virker klar til fredagens opgør
mod NBA-kongen Michael Jordan efter en storslået kamp i går.
Magic Johnson frem. Afvist af Pippen.
Tilbage til Magic fra Rodman. For kort.
Det var trist, at anden kamp var mod Chicago Bulls.
De smadrede dem.
Jeg talte med Michael efter kampen, og han var ked af det.
Han og Dennis Rodman knuste dem totalt.
Dennis Rodman ville gerne dække ham op. Så vi pudsede Dennis på ham.
Magic slår Rodmans hånd væk. Han får et frikast.
Der blev talt grimt.
Jeg sagde: "Jeg sagde jo i '92, at der var kommet nye kræfter til.
Det er ikke Magic Johnson og Larry Bird mere.
I er på vej ned. Vi er på vej op."
Adrætheden og tempoet var der ikke.
På grund af hans IQ og hans størrelse
kunne han stadig bidrage med noget på banen.
Men som sæsonen skred frem, begyndte der at mangle lidt.
Han var ikke så glad for det, som han havde troet.
Det var opslidende, og det var anderledes.
...med det forsvar skal Blazers nok klare det.
Sikke en reaktion.
Det var det, der skulle til, for at han kunne indstille karrieren.
Han sagde: "Det er ikke, som det var før. Jeg vil ikke mere."
Det er ikke en trist eller dårlig dag. Det er en god dag.
Gud gav mig lov til at komme tilbage, og...
Og Gud vil også hjælpe mig fremover.
Han forsøgte at genskabe det gamle liv, og det kunne han ikke.
Men i hans hoved... Earvin tænker og fungerer på den måde,
at han kun kigger fremad, og så kommer de nye visioner.
Og de nye ting gør ham meget begejstret.
Han prøvede forskellige ting. Comebacket og et tv-program.
Snart bliver Johnson vært på The Magic Hour, et landsdækkende talkshow.
Hej med jer.
Ved en messe for TV-producere for nylig fortalte han alle, han mødte, om showet.
Goddag. Hyggeligt at møde dig.
Vi talte om det. Jeg syntes, det var interessant.
Jeg advarede ham, for jeg var Lettermans manager,
så jeg fortalte ham, at det er en meget, meget hård branche.
Vi har Leno, vi har Letterman. Det er et svært felt at træde ind i.
-Ja. -Hvorfor gør du det?
Fordi det er et svært felt.
Direkte fra Los Angeles, her er The Magic Hour.
The Magic Hour er...
Og husk på, at jeg elsker Magic Johnson.
Det var et af de dårligste talkshows nogensinde.
Se alle de tvillinger på forreste række.
Se alle de tvillinger.
-For min skyld. -Nemlig.
Ret hurtigt indså han, at det gad han ikke hver aften.
Det er nødt til at være hele ens liv. Det var det ikke for ham.
Han ville også gerne lave andre ting.
Så han brændte sit lys i alt for mange ender.
Earvin og Magic er to meget forskellige mennesker.
Magic er jo en figur.
Han er den her verdensmand.
Han står foran kameraet med et stort smil og griner og elsker opmærksomheden.
Han bliver en helt anden, når han er på.
Når han ikke er på, er han ret indadvendt
og... og ofte meget stille.
Ligesom i filmen Split. De kæmper om lyset.
Måske havde Earvin lyset, og så skete der noget, og Magic kom ind.
Det sjove er, at min far og jeg har nærmest identiske hjerner.
Vi tænker og bearbejder alting meget, meget ens.
Vi skulle begge to finde ud af, hvem vi var.
At blive den, jeg er nu, var meget svært.
Det skyldtes især det kæmpestore navn, jeg havde hængende over mig.
Han holdt altid øje med mig, da jeg var barn. Han testede mig.
Især som lille, fordi jeg altid var tiltrukket af feminine ting.
Og det var ikke tilladt.
Han ville altid lege med sin søsters dukker, især Barbie-dukkerne,
og klæde dem på og den slags.
Uanset hvor tit jeg forbød ham det, gjorde han det, så snart jeg var væk.
Jeg gemte Barbie-dukker og små kjoler under sengen.
Skjult for ham.
Jeg levede nærmest et dobbeltliv.
Kunne jeg bare få en time alene på værelset i mine kjoler
og være den onde dronning og lege med dukkerne, var det alt.
I skolen var jeg, som jeg ville være, men derhjemme... Nej.
Det var i vinterferien.
EJ var 13 år gammel.
Jeg så ham kigge efter en anden dreng, da vi var på Hawaii.
Jeg talte med ham om det. "Tror du, du er bøsse og kan lide drenge?"
Og han svarede ja. Han var meget nervøs over at sige det.
Jeg havde allerede sagt til ham: "EJ, du skal ikke tænke på mig.
Jeg vidste godt, hvem du er."
Jeg kunne se, hvordan en byrde blev fjernet fra hans skuldre.
Han havde vist sagt det til Cookie, men han havde ikke talt med min far endnu.
Jeg sagde: "Jeg støtter dig og elsker dig. Hvordan fortæller vi far det?"
Da vi kom hjem fra ferien,
sagde jeg det med det samme for at få det af vejen.
Jeg ville gerne videre.
Han sagde: "Du skal være maskulin. Sådan et liv skal du ikke leve."
Det var virkelig hårdt at høre.
Jeg vil ikke sidde her og lyve og sige,
at jeg accepterede det i starten, for det gjorde jeg ikke.
EJ gik, og jeg skældte ham ud. "Tænk, at du kunne sige sådan.
Det er sådan, han er. Lad ham være den, han gerne vil være."
Jeg talte med EJ bagefter, og det var svært.
Det var svært.
-Hvad så, mand? -Hvad så der?
Jeg var ude i L.A. en aften.
Mig og min ven, som var en fyr, holdt hinanden i hånden.
Da jeg vågnede næste morgen, var alt forandret.
Det var overalt.
Det er Magic Johnsons søn, EJ, 20 år.
Der er billeder, hvor han holder en anden fyr i hånden.
Alle jagtede historien og spurgte, om han var bøsse.
Det var svært.
Jeg skal beskytte mine børn. Det havde jeg lært af min far.
Med EJ måtte jeg kigge ind i mig selv
og sige: "Sådan er han. Du kan ikke påtvinge din søn dit liv.
Du må ændre dig, ikke ham."
En dag var vi derhjemme.
Jeg hørte dem tale sammen ude på gangen. De var meget tidligt oppe.
Jeg sagde til ham: "Uanset hvem du gerne vil være,
og uanset hvem du er, så elsker jeg dig."
Han krammede mig meget hårdt. Jeg troede, han ville knække mig.
Og så vidste jeg, at vi kunne klare det.
Den fabelagtige EJ Johnson!
Du kom ikke bare ud af skabet. Du sparkede døren af.
Sådan er det bare. Jeg elsker ham som den, han er.
Han var der for mig, og det betød meget for mange familier
og for mange fædre og sønner. Især i farvede familier.
Jeg så bare en fars kærlighed, og hvor stolt han var af EJ.
Jeg vidste ikke, at jeg ville opleve noget lignende mange år senere.
Jeg kan se tilbage på det og være en stolt far, der taler om sit barn.
Han respekterer mig og den, jeg er, og det, at man tør vise, hvem man er.
Det, han gjorde for en masse unge mennesker,
-gjorde mig så glad. -Det har han sagt før.
At han har lært en masse af at være min far og se på mig.
Jeg tror, han har opdaget,
at vi er meget mere ens, end vi er forskellige.
Det sjove er, at vi har fået et utrolig tæt forhold.
Earvin forstod, at mange unge mennesker kæmpede med ting.
Så vi ville udvide fonden
fra kun at fokusere på hiv og aids til også at give studielegater.
Magic Johnson Foundation blev som en familie.
Jeg fik et studielegat fra Magic Johnson/ Taylor Michaels-programmet.
Legatet skulle gives til studerende,
som ikke kun manglede økonomisk støtte, men også en mentor.
Størstedelen af de udvalgte studerende levede under meget trange kår.
De havde karaktererne, men ikke økonomien, så Magic Johnson Foundation hjalp dem.
Vi tilbød ikke blot studielegater.
Vi gav dem også redskaberne til at gennemføre det.
Det var ikke nok med penge, så de kunne gå på college.
De skal støttes hele vejen.
Vi havde teknologicentre i flere byer,
som stillede computere til rådighed og hjalp folk med CV'et og jobsamtalen.
Vi var cirka 30, der begyndte i programmet,
og med årene voksede det.
Alle de tusindvis af unge mennesker, som vi har fået på college...
Det er virkelig dejligt.
Magic Johnson, som vi har givet kælenavnet Daddy Earv, var en faderfigur for os.
Jeg har en glimrende far, men han var min bonusfar.
Vi kalder ham Daddy Earv. Jeg siger aldrig Magic.
De kaldte ham Daddy Earv.
Og han var en meget, meget stor del af deres liv.
Han var ikke basketballstjerne, når han var sammen med os.
Han var ikke Earvin Magic Johnson.
Han var varm og kærlig og forstående.
Han ville gerne se os vokse.
Han elsker at se folks potentiale, investere i det, opmuntre og vande det.
Han gav os selvtillid. Skuldre tilbage, hage op, bryst frem.
Du er noget. Du har noget at sige. Folk skal lytte til dig.
Ingen frygt. Fremad.
Og derfor er han en legende og et ikon i mine øjne.
Han opnåede mere, end han kunne have forestillet sig.
Han blev ved og ved og gør det stadig.
En af de bedste basketballspillere nogensinde.
Den første spiller til at vinde mesterskabet
i både high school, NCAA, NBA og ved OL.
Han har vundet fem MVP-trofæer og fem mesterskabsringe.
Johnson har haft stor indflydelse som forretningsmand.
Han skaber liv i urbane bydele.
Han er blevet ensbetydende med byen Los Angeles og meget mere.
Jeg tog min mor med, kan jeg huske. Min far kunne ikke dengang.
Og pludselig fik hun tårer i øjnene.
"Mor, hvad er der galt?"
Hun sagde: "Det er helt utroligt. Din bedstefar...
Han ville have været vildt begejstret.
Jackie Robinson var hans yndlingsspiller.
Han heppede på Jackie og hørte alle kampene i radioen.
Og det hold, Jackie spillede for, nu er du medejer af det hold."
Det ramte mig virkelig.
Jeg blev født dagen efter Jackie Robinsons første kamp i Brooklyn.
Det var meget vigtigt hjemme hos os.
60 år senere...
...er det Magic.
Det er den slags lykketræf, man ikke kan beslutte på forhånd.
Det sker bare.
Magic Johnson får nyt hold, L.A. Dodgers.
Hans resultater med Lakers og hans blændende smil
har pludselig helt automatisk fjernet den sky, som har hængt over Dodgers.
Jeg kan ikke...
Jeg kan ikke sætte ord på.
Det er fantastisk.
Min far gik meget op i ikke at skylde nogen noget.
Han forklarede altid, at han ejede bilen, han kørte i,
og ejede huset, vi boede i. Sådan får man magt i USA.
Dodgers har vundet alt i 2020!
Alt handler om den her. Hvad sagde jeg, da jeg købte holdet?
"Jeg har masser af NBA-ringe. Nu vil jeg have en World Series-ring."
Og jeg fik sgu en. Ja!
En sort knægt fra Lansing, Michigan.
Alt handler om ejerskab. Det er det, han spiller nu.
Igen giver Johnson ny magi til en elsket klub.
De sagde: "Lad os købe Sparks. Jeg sagde okay.
Hvis man spørger, hvad han skal nu,
siger han: "Godt, du spurgte. Nu skal du høre."
Los Angeles-ikonet Magic Johnson
er med i en stærk gruppe investorer, der finansierer LAFC,
en ny foldboldklub, som for nylig blev optaget i MLS.
Jeg kan lide at se en ældre sort mand
gøre ting, som vi andre ikke kunne drømme om.
Earvin har altid været en pioner.
En vigtig del af det er, at vi ikke bare sparker døren ind.
Vi lader den stå åben og skaber en vej, andre kan følge.
Alt det, jeg ville, men ikke troede, jeg kunne opnå,
har Magic vist os, igen og igen, at vi godt kan.
Det er derfor, alle sorte beundrer Earvin.
Han har vist os, hvordan man tjener penge uden for basketball.
Og hvordan man når ud blandt folk og giver farvede økonomiske muligheder.
Det er kæmpestort.
Vi står alle i gæld til Magic. Fra generation til generation.
Jeg står i gæld.
Magic Johnson gjorde det populært
at droppe alle undskyldningerne og i stedet rejse sig.
Han kunne have bøjet nakken, men det nægtede han.
Og se, hvordan han stråler.
Selvom han tog en kæmpe omvej for at nå hertil,
er måden, han behandler Cookie...
Det er det, alle ønsker sig.
Det er en skøn kærlighedshistorie.
Hver gang de er ude sammen som par, ser han efter Cookie. "Hvor er Cookie?"
Eller han holder hende i hånden.
Jeg elsker måden, han behandler hende og kigger på hende.
Der er bare så meget kærlighed i det.
Det er det bedste ved deres forhold. Deres kærlighed til hinanden.
Forløbet op til den overdådige fest i Nice i Frankrig
-var bare helt utroligt. -Utroligt.
-Han gjorde det for hende. -Saint-Tropez.
Det var fantastisk.
Surprise!
Tak, fordi I er kommet og deltager i vores sølvbryllup.
Når jeg ser tilbage og tænker på, at det er 25 år...
Selvom jeg beder hver dag for, at der må ske et mirakel,
så slog det mig, at miraklet er sket. For han er her stadig.
Stadig sund og rask.
Vores liv er et mirakel.
Man kan diskutere alt det, man vil, hvem der er bedst.
Der er Bill Russell, Jerry West, Oscar Robertson,
Wilt Chamberlain og Kareem Abdul-Jabbar.
Michael Jordan og LeBron James. Og listen fortsætter.
Det er ikke, fordi jeg var hans coach.
Ikke fordi jeg elsker ham, men han var den bedste.
Alle har deres egen mening.
Jeg har min. Men det er ikke vigtigt, hvem der er bedst. Vi er altid forbundet.
Han hedder Magic. Så vi vidste, det ville blive magisk.
Han forstår ikke betydningen af det navn. Hans navn forsvinder aldrig.
Jeg var ikke vild med "Magic".
Jeg troede ikke, det ville holde, men her sidder jeg.
Jeg er 61 år nu, og folk kalder mig stadig Magic.
Så jeg tog åbenbart fejl, og alle andre havde ret.
Tekster af: Lisa Kristensen Villeneuve