AIEMMIN TAPAHTUNUTTA
Etsin henkilöä nimeltä Willem Arondeus.
Hän voi ehkä auttaa minua.
Kuka olette? Onko teistä hyötyä?
Jos autan teitä, kuinka voitte auttaa minua?
Jokin on muuttunut. Olet kaukainen ja aina menossa.
- Mikään ei ole muuttunut. - Emme valehtele toisillemme, muistatko?
Miksi menit kirkkoon? Mistä muusta valehtelet?
Teen samaa kuin sinäkin.
Myönnyit herra Frankin ehdotukseen. Tein samoin.
En voi kertoa enempää.
Emme tee tarpeeksi.
Tuohon tunteeseen on vain yksi vastaus.
Tulemme pois piilosta.
TARINA POHJAUTUU TOSITAPAHTUMIIN. TAPAHTUMIA, SIJAINTEJA -
JA HAHMOJA ON LUOTU JA MUKAUTETTU TARINAAN SOPIVIKSI.
Se päivä oli täydellinen.
Olit todella kaunis.
Olit niin innoissasi, että unohdit sanoa "tahdon".
Anteeksi. Tahdon. Entä sinä?
Tahdon.
Muistat hääni minuakin paremmin.
En ollut koskaan nähnyt mitään niin romanttista.
Muistat ne myös kovin eri tavalla. Minusta koko tilanne oli stressaava.
Miten se muka ei ollut elämäsi romanttisin päivä?
Olimme hallituksen virastossa.
Niin, mutta olit todella kaunis ja Jan komea.
Pohdin silloin, olisinko koskaan yhtä rakastunut.
Miksi olet yhtäkkiä noin siirappinen? Mitä Annelleni tapahtui?
- Miep? - Niin?
- Osaatko pitää salaisuuden? - Katso, missä me olemme.
Hyvä on. Eli...
- Eli? - Eilen ilmahyökkäysten aikaan -
Peter tuli kysymään, olinko kunnossa.
Ja olin kunnossa, Pim oli paikalla. Mutta Peter oli...
Hän oli niin mukava.
- Olet pihkassa Peteriin! - Ei, minä...
Ei. Me vain puhumme, ja hän opettaa minulle asioita itsestäni,
ja minä teen samoin hänelle. Mutta hän on todella kiva.
- Olet pihkassa Peteriin. - Lopeta!
Annen ja Peterin juttu ei sovi.
Sehän on harmitonta, eikö vain?
- Kun olin heidän ikäisensä... - Kyllä.
Mutta et asunut pienessä huoneessa -
seitsemän muun kanssa, mukaan lukien pojan vanhempien.
Ymmärrät kai itsekin, kuinka pahasti pieleen tämä voi mennä.
Tunteiden on odotettava sodan päättymistä.
- En tiedä, voitko estää heitä. - En.
En usko niin itsekään.
Sinunkin on vakuutettava Anne lopettamaan heilastelu Van Pelsin pojan kanssa.
- Mutta rouva Frank, se... - Pyydän, Miep.
Olet pitänyt meidät turvassa kaiken tämän aikaa.
Tämä tilanne ei tunnu turvalliselta.
Me hollantilaiset pidämme tarkasti kirjaa asukkaistamme,
eli periaatteessa tarjoamme natseille listan siitä,
kuka ja missä juutalaiset ovat.
Mikä on vastaus pulmaamme? Kuinka estämme sen?
Räjäytämme maistraatin. Ja kaikki arkistot sen sisällä.
Ystävämme Jan on jo ottanut valtavan riskin.
Hän käytti valtaansa sosiaalityöntekijänä tutkiakseen rakennusta. Kiitos, Jan.
Paikka oli tuttu entuudestaan. Räjäytämme rakennuksen, jossa astuin avioon.
Sepä romanttista, Jan. Kiitos tuosta.
Janin hankkimien tietojen avulla loin kartan rakennuksesta -
- ja arkistojen sijainnista. - Hetkinen!
Näin suuri isku kostetaan varmasti.
Natsit järjestävät vastahyökkäyksen.
Iskuun osallistuvat saattavat joutua etsittyjen listalle,
jopa tapetuiksi.
Ei ole häpeällistä perääntyä nyt, kun vielä voitte.
Hyvä on. Tulkaa sitten katsomaan.
Tämä tässä on sisäpiha.
- Kaikesta on kuvia. - Kiitos avustasi.
Ole hyvä. Tämä on vasta alkua.
Odotahan hetki. Olet liian arvokas tätä varten.
Haluan tehdä kaikkeni.
Teit jo jotain, mihin kukaan muu ei pysty.
Antamasi tiedot tekevät tämän mahdolliseksi. Se riittää.
Kiitos.
No niin, ensimmäinen kerros. Willem, oliko sinulla...
VAATTEITA EDULLISIMPAAN HINTAAN
Ilo oli minun.
Näemme jälleen jossain vaiheessa iltapäivällä.
- Hei, Cas. - Huomenta.
Näin Casin tänään.
Niinkö? Kuinka hän voi?
En tiedä.
Menin piiloon.
Viimeisin juttutuokiomme ei päättynyt hyvin.
Enkä enää näe perhettäni.
Valehtelu on paljon helpompaa, kun emme näe toisiamme.
- Vähän kuin sinun kohdallasi. - Mitä tuo nyt tarkoitti?
Alettuasi työskennellä vastarintaliikkeelle,
lähdet aamulla, tulet kotiin,
enkä tiedä mitään siitä, mitä päivällä puuhasit.
Niin?
Anteeksi, Jan.
Mihin aikaan juna lähteekään?
Se lähtee Hilversumiin kello 5.30. Emmekä saa myöhästyä.
Teidät piilottava nainen on levoton.
Ehkä en sitten nuku lainkaan.
Kaikki tapahtuu nopeasti. Onko tämä varmasti tarpeen?
Tiedän, että tilanne raastaa hermoja, mutta näin on parasta.
Maxkin käski lähteä Amsterdamista. Täällä ei ole turvallista.
Selvä.
No...
- Näemme siis aamulla. - Öitä.
Hyvää yötä.
Mistäs puhutaan?
Ai niin. Emme enää nykyään puhu mistään.
Kun sota on ohi, kerron kaiken. Lupaan sen.
Näin tänään hienot kengät.
Muistatko ne, jotka minulla joskus oli? Punaiset, joissa on pieni hihna?
Kuinka et muista? Käytin niitä ensimmäisillä treffeillämme.
Ja kuuntele tätä: Anne on ihastunut Peteriin.
Rouva Frank käski minun lopettaa sen. Mutta kuinka voin?
Särkisin hänen pikku sydämensä.
Anne luulee, että menimme vauhdilla naimisiin, koska olimme niin rakastuneita,
niin malttamattomia.
Uskomatonta, ettet muista niitä kenkiä.
- Päivää. Löysitte meidät. - Kyllä, kiitos.
Majoitutte tyttäreni huoneeseen. Sänky on pieni, mutta täkki on untuvaa.
Se on varmasti ihana. Kiitos paljon tästä.
Amsterdamissa on kovin stressaavaa.
Ratsioita järjestetään aina vain lähempänä.
- Meidän kaikkien on tehtävä parhaamme. - Kiitos.
Kaikki järjestyy sangen hyvin.
Tämähän sujuu hienosti. Ehkä palaamme aikaisella junalla.
Mikä kiire sinulla on lähteä? Voisimme käydä kävelyllä lammella.
- Täällä on kovin nättiä. - Ei, minun on palattava.
Mitä varten?
Voisitko kertoa? Juuri tätä tarkoitin.
- Haluatko, että valehtelen? - En. Haluan, että luotat minuun.
Mitä teet? Varastatko henkilöpapereita? Kuljetatko rahaa? Piilotteletko ihmisiä?
En halua odottaa sodan päättymistä. Tarvitsen mieheni takaisin.
Olen tässä.
Onko se kamalaa,
että olen innoissani siitä, että rouva Stoppelman muuttaa maalle?
Meillä on koko asunto itsellämme. En ehkä enää koskaan käytä rintaliivejä.
- Tuen tätä suunnitelmaa. - Ehkä jopa vaatteita.
Hei! Täällähän te olette.
- Olen Kuno. - Hei, Kuno.
Jan.
- Aivan. - Miep.
Miep. Kyllä. Kiitos, kun teette tämän.
Ei suinkaan. Kiitos teille. Kiitä äitiäsi.
Ei, tämähän hoitui hyvin.
- Kyllä. Niin teki. - Mikä tarkalleen?
Minulla on tyttöystävä Amsterdamissa. Tämä siis lutviutuu mallikkaasti.
- Milloin lähdemme? - Kuno,
kultaseni, en ole maininnut heille vielä tästä.
Kuno opiskelee yliopistossa ja joutui -
ongelmiin paikallisen natsipuolueen kanssa.
Kieltäydyin merkistä. Anteeksi… - Kuno.
Ja ajattelin, että koska Kunoa etsitään Hilversumissa -
ja rva Stoppelman ei voi jäädä Amsterdamiin,
voisimme tehdä vaihtokaupat.
Se vaikuttaa reilulta. Tiedän, että teillä on tilaa.
Kuulostaa hyvältä.
En tiedä, pitääkö Peter edes minusta. Hän viettää paljon aikaa Margotin kanssa.
- Hänellä ei oikein ole valinnanvaraa. - Margot on aina siellä.
Ehkä asian on vain tarkoitus olla näin. Tiedätkö?
- Ehkä Margot sopii hänelle. - Margotko?
Herran tähden, Anne, minä vain autan häntä matematiikassa.
- Älä salakuuntele. - En voi sille mitään. Olet niin äänekäs.
Enkä minä sitä paitsi edes tykkää Peteristä.
Kuuntele.
Jos haluat yrittää olla hänen kanssaan, tee niin.
Tai ehkä te kumpikin unohdatte hänet.
Kunpa hän antaisi merkin.
- Kuinka tiesit, että Jan rakastaa sinua? - Kuinka hän kosi?
Kuinka hän kosi? Kerro meille kaikki.
Tarinaan liittyy valtavasti paskaa.
- Miep! - Herranjestas.
Hyvä on, menen tarinan alkuun. Miehityksen jälkeen -
natsit halusivat eroon sopimattomista henkilöistä.
- Juutalaisten lisäksikö? - Maahanmuuttajana kuuluin heihin.
Natsit soittivat minut konttorilleen ja peruuttivat passini.
Sain kolme kuukautta aikaa poistua maasta. Pelkäsin kuollakseni.
Isänne näki minut itkemässä töissä ja pakotti kertomaan, mikä oli hätänä.
Minulla on hyvä työ ja hyvä mies. Tämä on kotini. En halua lähteä.
Et voi lähteä. Tarvitsen sinua.
Annekaan ei ikinä antaisi lähtöäsi anteeksi minulle.
- Nai hänet. - Mitä?
Sanoit sen itsekin. Sinulla on hyvä mies. Nai se hollantilainen.
Jan työskenteli silloin -
noin tunnin matkan päässä Amsterdamista etelään.
Hän auttoi sadonkorjuussa ystäviensä maatilalla -
ja lapioi lannoitetta pelloilla.
Onko sinun erosi jo käsitelty?
Koska meidän oli mentävä naimisiin periaatteessa jo eilen -
tai lennän ulos maasta, joten...
Jos rakastat minua, tehdään tämä. Ja nopeaan.
Voi ei. Ymmärsinkö kaiken väärin?
- Ei. Se... - Etkö halua tätä?
- En minä sillä... - Osoitat sen oudolla tavalla!
"Jonain päivänä menemme Pariisiin, Miep." Puhut lapsistakin!
- Ei... - Lapsista!
Vedätitkö minua kaiken aikaa?
Oliko tämä kaikki vain huijausta? Saan paremmankin miehen!
Lopeta! Eroni on käsitelty. Se on hoidettu.
- Mitä? - Niin. Kuukausi sitten.
Aion kertoa, kun olen saanut sormuksen ostettua.
- Sitten aioin kysyä lupaa isältäsi. - Miksi?
Halusin löytää hyvän paikan, jossa kosisin sinua.
Vaikkapa sen baarin edessä, jossa tapasimme,
tai sillalla, jossa suutelimme ensi kerran.
Missä tahansa muualla tässä Herran maassa kuin tämän paskapellon keskellä.
Ja jos luulet löytäväsi paremman miehen, kannattaisi ehkä etsiä sellainen.
Ei, odota. Anteeksi. Olen pahoillani...
Haluan, että kosit minua. Kosi minua.
- Ei! - Mitä?
Jos et nyt, niin myöhemmin, milloin ja miten vain haluat,
mutta et voi tehdä sitä, jos olen junassa matkalla Viennaan.
- Taivaan tähden. - Joten...
- Mitä sinä teet? Mitä? - Jan...
Herran tähden.
Ensinnäkin, minä todellakin saisin paremman.
Ja toisekseen, teet minusta maailman onnellisimman tytön -
naimalla minut. Saisinko pysyä kanssasi tässä maassa?
- Kyllä. - Ei! Älä pudota minua!
Kositko sinä häntä?
Te todistitte, että kaksi ihmistä voi rakastua -
jopa mitä kauheimmissa olosuhteissa.
Eihän se ollut niin romanttista.
Kyllä oli. Se on inspiroivaa, uskomatonta ja täydellistä.
Oikeasti.
Taivas!
- Herranjestas. - Anteeksi...
- Anteeksi. - Olen pahoillani. Minä...
- Hei, Jan. - Hei, Kuno.
- Luulin tulleeni väärään asuntoon. - Anteeksi kamalasti.
- Halusin kuolla. - Anteeksi.
Koska Kuno ei voi mennä ulos,
- käskin hänen tuoda Hendrikan tänne. - Koputan ensi kerralla.
Omassa asunnossasiko? Miksi?
Miksiköhän? Mitä luulet? Ruoka oli todella herkullista.
- Kyllä, kiitos. - Minne menet?
Minulla on töitä. Asioita, jotka pitää hoitaa.
Millaista työtä sinä teet?
Niin, Jan. Kerro meille, millaista työtä teet.
- Ei siinä ole kerrottavaa. - Ei. Hän ei kerro minulle mitään.
Tiedän vain sen olevan vaarallista. Pelkään jatkuvasti, etten näe häntä enää.
- Älähän nyt. Mitä teet? - Eikö hän todella kerro?
Ei sanaakaan. Olen vain yrittänyt arvailla.
Olen päätellyt hieman asioita, ja hän on kaiketi töissä sirkuksessa.
Nuorallakävelijä tai ehkäpä klovni.
Ei. Luulin, että olet sosiaalityöntekijä.
Niin olenkin. Älkää kuunnelko häntä. Työni on pitkästyttävää, uskokaa pois.
- Todella. - Nähdään myöhemmin.
Professori?
Herra Broers.
Päivää, Jan. Näytät voivan hyvin. Oletko pysytellyt turvassa?
Haluatko yhä väitellä Nietzschen teorioista?
Hiljaa.
- Mitä tämä on? - Jan...
Nämä miehet pudottivat roskansa kadulle kuin siat.
Pudotin karamellipaperin. Noukin sen heti.
- Jatka töitä. - Sylkeni on lopussa.
Tässä, juutalainen.
- Hei! - Jan! Jatka vain eteenpäin.
Älä huoli.
Jatkakaa putsaamista.
Haluan mukaan operaatioon. Maistraatin.
- Minähän sanoin jo sinulle. - Ei.
Ymmärrän arvokkaan asemani, ymmärrän hyvinkin, mutta se ei riitä.
Operaatiossa saattaa kuolla ihmisiä, mutta pääsen pälkähästä työni takia? Ei.
En aio enää katsoa tätä sivusta.
Jan...
En epäile hetkeäkään, ettetkö uhraisi henkeäsi aatteen puolesta.
Mutta operaatio...
Tähän tarvitaan ihmisiä, jotka ovat valmiita myös riistämään henkiä.
Enkä usko sinun pystyvän siihen.
Se ei ole huono asia, se vain...
Et ole sellainen.
"Tietyin oikeuksin ihmishengen riisto on sallittua."
Mitä oikein tarkoitat?
Se on Nietzscheä.
Kokeile pokkaani.
Hyvä on.
Minä kokeilen.
Eräs natsiupseeri aikatauluttaa kaikki kaupungin ratsiat.
Hän päättää niiden sijainnit ja yksityiskohdat.
Joka viikko se mulkku käy samalla prostituoidulla -
hotellissa Warmoesstraatilla. Tarkasti kuin kello.
Jos et pysty siihen, lähde paikalta.
Se ei haittaa.
Niin on parempi, itse asiassa.
Mitä?
- Mitä hittoa? - Hän teki sen!
- Paskiainen tappoi minut! - Oliko tämä koe?
Meidän oli tiedettävä, mihin pystyt. Nyt tiedämme.
- Kuten sinäkin. - Hän ei uskonut sinuun.
Irti minusta.
- Tarjoat oluet. - Roistot!
Hollannille!
Hollannille.
Snapsit.
Miten voit?
Minä...
- Haluaisin kunnon humalaan. - Olet ansainnut sen.
Kippis.
- Kippis. - Nostetaan malja.
Jessican mukaan minun on vaarallista lopettaa.
- Cas, kuunteletko? - Kyllä.
- Voi, kyllä. - Tytöt.
Iloista vuosipäivää!
Kiitos. Paljon kiitoksia.
Mutta käytitte tähän varmasti kaiken voin.
Älä huoli siitä.
Meidän olisi pitänyt odottaa Jania.
Säästämme Janille kakkua. Kerro, että kaipaamme häntä.
No niin, kaikki maahan. Kaikki maahan.
Peter!
- Suojatkaa päänne. - Suojaa pääsi, Peter.
Pim!
Kaikki on hyvin.
Mitä minä sanoin?
Ilmahyökkäykset ovat hyvästä, koska se tarkoittaa, että englantilaiset -
pieksevät natsit.
He pudottavat lentokoneen suoraan rakennukseemme.
Ei nyt, Gusti.
- No... - Mitä he tekevät?
He pieksevät natseja!
Juuri niin.
Taivas.
- Minun on mentävä. On vuosipäiväni. - Kippis sitten vuosipäivällesi.
Ja huomisillalle.
Sinun ei ole pakko tulla huomenna. Minulla on sinulle korvaaja.
Marttyyrius on seksikästä muttei kovin viisasta.
Itsestään saa huolehtia.
Minä huolehdin itsestäni.
Tunnen olevani pelkuri, jos elän loppusodan -
henkilöpapereita varastellen ja ruokatavaroita piiloihin vieden,
kun te vaarannatte kaiken.
Tuntisin koko loppuelämäni, etten tehnyt tarpeeksi.
Luota minuun, vaikka tulisit huomenna ja selviäisit,
olosi olisi silti sama.
- Anteeksi. - Ei se mitään.
- Nukkuuko hän? - Kyllä. Viimeinkin.
Viimeksi, kun löysin sinut itkemästä, käskin sinun naida miehesi.
- Kenties olin... - Kaikki on hyvin.
- Meillä on kaikki hyvin. - Hyvä.
Miksi sitten itket?
Ajattelin eräitä kenkiä, jotka halusin ostaa.
- Kenkiäkö? - Tiedän.
Mutta kengät ovat todella hienot.
Minulla ei ole niihin varaa. Sitten mietin, missä edes pitäisin niitä.
Enkä pystynyt kuvitella -
maailmaa, jossa pitäisin niitä -
enää koskaan.
- Osta ne kengät. - Ei olisi pitänyt puhua asiasta.
Sinun on pakko.
Kulutin juuri tunnin uskotellen Annelle, että selviämme kyllä tästä, että -
tulevaisuus on valoisa.
Ja jos kenkäpari tekee olosi tällaiseksi, jos ne antavat toivoa ja uskoa tulevaan,
osta ne. Ne ovat hyvät kengät.
Selvä.
- Hyvää yötä. - Öitä.
Huhuu? Miep?
- Cas? - Meidän on puhuttava, jos se vain sopii.
- Voi ei. Liittyykö tämä äitiin ja isään? - Ei, he ovat kunnossa. Tämä...
Tämä liittyy Janiin.
Olen nähnyt Janin viime viikkoina -
eräiden henkilöiden seurassa juomassa -
tietyssä baarissa.
Onko se homoseksuaaleille?
Luuletko, että Jan...?
Ei, se ei ole pelkästään baari homoseksuaaleille,
se on baari, jossa vastarintaliike kokoontuu.
Siihenkö kaikki salailu siis liittyy? Siksikö et ole enää käynyt luonamme?
Koska sinä ja Jan työskentelette vastarintaliikkeelle.
Aivan.
Ja se asia, jonka Jan tekee, eikö se huolestuta sinua?
- Mikä asia? - Mitä?
En tiedä, mikä se on. Luulin sinun tietävän.
Hän ei kerro minulle mitään. Mikä asia?
Tapailemani mies kuuluu vastarintaliikkeeseen -
ja mainitsi suunnitelmasta.
He tappavat jonkun tai räjäyttävät jotain. Jotain suurta.
- Milloin? - Tänä iltana.
Miep, he käyttäytyvät kuin olisivat kuolemassa.
He ovat juoneet ja juhlineet kuin olisivat matkalla sotaan.
Puhu Janille.
Tämä oli alusvaatteidesi joukossa.
Jan, sinä sanoit, että teet paperihommia.
- Älä huoli. - Älä tyynnyttele minua ja valehtele.
Ansaitsen tietää.
Kuuntele.
Onko se vaarallista?
Voitko kuolla?
- Kuoletko? - Haluatko todella tietää?
Kyllä, se on vaarallista.
Saatan kuolla.
Et voi mennä.
- Mitä? - Rakastatko sinä minua?
- Oletko tosissasi? - Jos rakastat, et mene.
Miep, et voi sanoa noin. Et voi.
Olen hollantilainen, ja maani tarvitsee minua.
Minä tarvitsen sinua.
Tarvitsen sinua.
Jan, tähän vedän rajan. Kaikilla on sellainen. Tämä on minun.
Älä mene, pyydän. Et voi. Jos rakastat minua, et mene.
Älä mene.
Nähdään myöhemmin.
Miep, onpa hienoa nähdä sinut.
Pimin mukaan en saa enää puhua Peterille, koska se on epäsopivaa.
Tulin itse asiassa puhumaankin isällesi.
Et voi nyt. Hän on äkäinen.
Isällä on päänsärky. Hän valvoo kanssani, koska en saa unta hyökkäyksen takia.
- Mutta kuule... - Jos saisin -
viisi peräkkäistä minuuttia...
Se tulee varmasti äidiltä. Pim ei sanoisi niin.
Äiti ei ymmärrä rakkautta. Hänen liittonsa on rakkaudeton kumppanuus,
- mukavuusliitto... - Jestas, Anne.
Kuvasi rakkaudesta ei ole todellinen.
Rakkaus ei ole unelmaa. Kenenkään rakkaus ei ole.
- Sinun ja Janin on. - Mekin solmimme mukavuusliiton.
Nain hänet, jotta saisin jäädä maahan.
Muistosi häistäni ovat vääristyneitä. Se oli elämäni pelottavin päivä.
Syyllistyin silloin petokseen, Anne.
Olin menossa naimisiin vanhalla passilla, ja minut olisi voitu karkottaa.
Unohdin sanoa "tahdon". Se ei johtunut rakkaudesta.
Pelkäsin, että se mies näkee leiman passissani ja pidättää minut!
Pahoitteluni. Anteeksi.
Luojan kiitos Janin yskä hämäsi häntä.
Yritin vain vältellä pidätystä, juuri kuten sinäkin.
Olisi typerää sekoittaa se rakkauteen.
Ymmärrätkö? Kuule, olet aikuistumassa.
Ehkä olisi aika alkaa ajatella asiaa kuten aikuinen.
Sinun on parasta ja turvallisinta pysyä erossa Peteristä.
Rakkaus vain satuttaa sinua.
- Ymmärrän. Teen niin. - Hyvä.
Miep? Anne, mene yläkertaan.
Meidän on puhuttava.
Käskin kehottaa Annea olemaan rakastumatta Van Pelsin poikaan,
en olemaan rakastumatta ikinä.
Anteeksi.
Mikä hätänä?
Miten Janin kanssa menee?
Meillä on vaikeaa. Tilanne on paha. Todella.
Nämä ovat hankalia aikoja kaikille liitoille.
Sota tekee kaikesta entistäkin vaikeampaa.
Ei. Hän tekee jotain todella vaarallista sotaponnisteluja varten.
Pyysin Jania olemaan menemättä. Hän lupasi palata,
mutta Jan tietää, ettei se ole varmaa, ja...
Hän vain häipyi.
Ja, ymmärrän.
Kymmenen vuotta sitten Otto sanoi minulle: "Minulla on kamala aavistus."
"Muutan sinut ja tytöt pois Saksasta."
En tahtonut lähteä, Miep. Jos olisit nähnyt elämäni Saksassa,
sinäkin olisit halunnut jäädä.
Mutta katsoin häntä silmiin ja sanoin: "Selvä. Mennään."
Ja hän toi meidät tänne turvaan.
Ja vihasin häntä. Luoja, että vihasin Ottoa siitä tempusta.
- Herran kiitos uskoit häntä. - En uskonut häntä. Tunsin hänet.
Tunsin hänen sydämensä ja hän minun. Ja viha ei koskaan selättänyt rakkauttani.
Avioliitotkin kasvavat, jos sen vain sallii.
Anne kutsuu liittoamme intohimottomaksi, mutta hän ei ymmärrä sitä.
Otto tietää, kuinka pysymme turvassa,
kuinka haluan kasvattaa tyttäreni ja millaisena haluan teeni tarjottavan.
Siinä on jotain kovin romanttista, eikö sinustakin?
Tunnet Annen. Hän ei ymmärrä sellaista.
Anne on uskomaton. Hän on nenäkäs mutta vasta 14-vuotias.
Vain 14-vuotias.
Äiti?
- Mitä tämä on? - Ne palasivat. Se oli lähellä.
Mutta ilmahälytystä ei tehty! Mitä tuo oli?
Se ei tullut ilmatorjunnasta.
Jan.
Minun on mentävä.
Se oli varmasti vastarintaliike.
Mutta miksi räjäyttäisimme oman rakennuksemme?
Voi, Bep. Jotta natsit eivät saisi tietoja juutalaisista.
Arkistot.
Huomenta.
- Kuulitko? - Maistraatti räjäytettiin.
Natsit pidättivät joukon vastarintaliikeläisiä.
Niin kuulin.
Olet myöhässä. Avaamme pian. Nukuitko pommiin?
En.
Haluan näyttää jotain, mutta et saa suuttua.
- Jan? Onko Jan täällä? - Katso tähän.
- En näe mitään. - Peter suuteli minua. Tähän näin.
Se oli kömpelöä, koska käänsin pääni, mutta hän suuteli minua koko suullansa.
Se oli ensisuudelmani.
Tässä, pane ruoat varastoon.
Milloin Jan tulee kotiin? Voisimme pelata korttia tai...
- En ole varma. - Onko...
Onko kaikki hyvin?
Voimmeko auttaa mitenkään?
Jos teillä on lautasia tai mukeja huoneessanne, tuokaa ne tänne. Kiitos.
- Oletko kunnossa? - Kyllä.
Cas?
Hei.
Kuulitko mitään?
- En. Sinä? - En.
- On kulunut kaksi päivää. - Mennäänkö siis etsimään vastauksia?
- Tule. - Minun on mentävä. Janin takia. Hän...
- Tietenkin. Mene. - Kyllä.
Hän on täällä.
Hei.
Etsimme Jan Giesiä.
En tunne ketään Jan Giesiä.
Älä nyt, tunnethan. Näin teidät yhdessä.
- En tunne ketään Jan Giesiä. - Jan on aviomieheni.
Haluan tietää, onko hän pidätettynä, elossa, vai...
Haluan tietää.
Pyydän.
Olen pahoillani.
En tunne ketään Jan Giesiä.
Mennään.
Kukaan täällä ei puhu. He pelkäävät.
- Bet, mitä tämä on? - Te kaikki kyselette siitä,
enkä voi jatkaa asian jankkaamista,
joten kerron sen teille kaikille kerralla.
Koska tiedämme, että viralliset uutiset ovat sontaa.
Kuten tiedätte, vastarintaliike räjäytti maistraatin.
Minulle tuntemattomista syistä -
natsit syyttävät siitä ystäviämme.
Osa ystävistämme on kadoksissa, osa pidätettyinä.
Seuraavien henkilöiden tiedämme olevan pidätettyinä.
Johan Brouwer,
Cornelius Roos,
Cees Honig,
Rudi Bloemgarten, tuomittu kuolemaan.
Karl Gröger,
tuomittu kuolemaan.
Willem Arondeus,
tuomittu kuolemaan.
Willem antoi lausunnon, jonka saimme hänen asianajajaltaan.
Lausunto oli seuraavanlainen:
"Tietäkää, etteivät homoseksuaalit ole pelkureita."
- Willemille. - Ja Hollannille.
Mikä tämä on?
En tiedä. Se oli pöydällä, kun saavuin.
Se on saksaa. Mitä siinä lukee?
"Paskapelto."
Jan?
Luulin, että menetin sinut. Etten enää ikinä näkisi sinua.
Et mennyt.
Et mennyt vuokseni ja -
nyt vihaat minua.
Minä rakastan sinua.
Minäkin rakastan sinua.
Tuletko kotiin?
Se on yhä vaarallista -
sinulle ja ystävillemme.
En ollut paikalla, mutta jos joku puhuu, nimeni voi tulla esiin.
En pyydä sinua lopettamaan, mutta sinun on kerrottava minulle.
Jos olet vaarassa, haluan olla vaarassa kanssasi.
Näemme pian.
- Onko tuo minulle? - Kyllä. Istu.
Ensinnäkin haluan pyytää anteeksi. Olin väärässä sinusta ja Peteristä.
En olisi saanut käskeä tukahduttaa tunteitasi.
Oikeastaan taisin olla väärässä Peteristä.
Hän taitaa tarvita enemmän minua kuin minä häntä.
- Mitä? - Ei mitään.
Sinä vain olet aikuistumassa.
Etkä odottele turhia, joten...
Tuo suosikkini kaikista mekoistasi.
Hyvä, koska minäkin pidän siitä eniten.
- Sinun päälläsi! - Miep. Hetkinen. Oikeastiko?
- Vaatteidesi on istuttava kunnolla. - Saanko tämän? Oikeastiko?
Ja tarvitset...
nämä.
Ovatko nuo minulle?
Ajattelin haluavani ne itse, mutten tarvitse niitä. Sinä tarvitset.
Alakerrassa ei ole ketään. Kokeile.
Selvä.
- Näyttävät hyvältä! - Olen aivan hulluna niihin.
- Missä oikein käytän näitä? - Kaikkialla!
Voit käyttää niitä työhaastatteluissa ja päivällisillä.
Ne ovat tytölle, joka on tiensä alussa.
Käytät niitä tansseissa, ehkä suutelet poikaa niissä.
Ehkä väärää poikaa, muttei se haittaa.
Teet virheitä, opit niistä ja jatkat aikuistumista.
Ja odotan innolla sen seuraamista.
Tekstitys: Vesa Puosi