I TIDIGARE AVSNITT
Jag söker en viss Willem Arondeus.
Han kanske kan hjälpa mig.
Vad har jag för nytta av dig?
Om jag hjälper dig, hur ska du hjälpa mig?
Något har förändrats. Du är kylig och måste alltid iväg.
-Inget har förändrats. -Du ljuger.
Vi ska inte ljuga för varann.
Varför gick du till kyrkan? Vad mer ljuger du om?
Jag gör det du gör.
Du sa ja till herr Frank. Jag sa också ja.
Jag kan inte säga mer.
Vi gör inte tillräckligt.
När det känns så, finns det bara en sak att göra.
Vi ska starta en brand.
HISTORIEN ÄR INSPIRERAD AV VERKLIGA HÄNDELSER. VISSA HÄNDELSER, PLATSER
OCH KARAKTÄRER HAR SKAPATS ELLER ÄNDRATS I DRAMATISKT SYFTE.
Det var en perfekt dag.
Du var så vacker.
Du var så uppspelt att du glömde säga "Ja".
Förlåt. Ja. Ja. Och du?
Ja.
Du minns mitt bröllop bättre än jag.
Det var det mest romantiska jag nånsin sett.
Du minns det annorlunda också. Jag tyckte det var mest stressigt.
Hur kan det inte ha varit den mest romantiska dagen nånsin?
Vi gifte oss borgerligt.
Ja, men du var så vacker och Jan var så stilig.
Jag undrade om jag nånsin skulle bli så förälskad som ni var.
Varför är du så gråtmild helt plötsligt?
Vad har du gjort med min Anne?
-Miep? -Ja?
-Kan du bevara en hemlighet? -Anne, titta var vi är.
Okej. Så…
-Så? -…i går, under flyganfallen…
kom Peter och frågade om jag mådde bra.
Det gjorde jag, Pim var här, men du vet Peter var…
så snäll.
-Du är kär i Peter! -Nej, jag menar…
Nej, nej. Vi bara pratar…
Han lär mig saker om mig själv
och jag gör samma sak för honom. Han är bara väldigt snäll.
-Du är kär i Peter. -Sluta!
Det här mellan Anne och Peter går inte.
Det är väl harmlöst?
-När jag var i den åldern… -Ja.
Men du bodde inte i ett virrvarr av rum
med sju andra, inklusive pojkens föräldrar.
Du vet själv hur illa det kan gå.
De här känslorna får vänta tills efter kriget.
-Jag tror inte du kan stoppa dem. -Nej.
Nej, det kan jag nog inte.
Du måste också avråda Anne från att fortsätta med van Pels pojke.
-Men fru Frank, det är… -Snälla Miep.
Du har hållit oss trygga genom allt detta.
Och den här situationen känns inte trygg.
Vi nederländare för noggranna anteckningar
så vi har i princip gett nazisterna ett detaljerat register
över vem och var de judiska invånarna är.
Så vad är lösningen? Hur ska vi bemöta det?
Vi spränger folkbokföringskontoret.
Och varje register där inne.
Vår vän Jan har redan tagit en stor risk.
Han fick tillgång som socialarbetare att utforska byggnadens planlösning.
-Tack Jan. -Jag kände till stället lite.
Vi ska spränga byggnaden jag gifte mig i.
Vad romantiskt, Jan. Tack för det.
Med hjälp av Jans information har jag gjort en karta över byggnaden
-och där de flesta register finns. -Vänta, vänta, vänta!
En så stor handling kommer att leda till hämndaktioner
och nazisterna kommer att slå tillbaka.
Ni som medverkar kanske blir jagade,
kanske dödade.
Det är ingen skam att backa ur nu om ni vill.
Okej. Kom och titta, då.
Det vi ser här är gården.
-Det finns bilder på allt. -Tack. Tack för hjälpen.
Varsågod. Det är bara början.
Ta det lugnt.
Du är för värdefull för detta, okej?
Jag vill göra så mycket som möjligt.
Du har redan gjort det ingen annan kunde.
Ditt tillträde har gjort det möjligt. Det räcker gott och väl.
Tack.
Vi tar en titt på första våningen. Willem, har du…
Det var så lite.
Vi ses senare i eftermiddag.
-Hej Cas. -God morgon.
Jag såg Cas i dag.
Jaså? Hur mår han?
Vet inte.
Jag gömde mig.
Sist vi pratade gick det inte så bra.
Jag har slutat träffa min familj.
Det är enklare att ljuga för dem om jag inte träffar dem.
Lite som du.
Vad ska det betyda?
Sedan du började samarbeta med motståndsrörelsen
går du hemifrån, kommer hem,
och jag vet inte vad du gjort under dagen.
Ja?
Förlåt, Jan.
När ska vi vara på tågstationen?
Tåget till Hilversum går 5.30. Vi får inte vara sena.
Damen som ska gömma dig börjar bli lite ängslig.
Jag kanske inte sover alls.
Det händer så plötsligt. Är det verkligen nödvändigt?
Jag vet att det är jobbigt, men det blir bäst så.
Även Max säger att det är dags att lämna Amsterdam.
Det är inte tryggt här.
-Ja. -Ja.
Då så…
-Vi ses i morgon bitti. -God natt.
-God natt.
Vad pratade vi om?
Just det, att vi inte pratar om något nuförtiden.
När kriget är över ska jag berätta allt. Jag lovar.
Jag såg ett fint par skor i dag.
Minns du dem jag brukade ha? De röda med det lilla spännet?
Hur kan du ha glömt dem? Jag hade dem på vår första dejt.
Och vet du vad, Anne är kär i Peter.
Fru Frank bad mig sätta stopp för det, men hur?
Hur kan jag krossa hennes hjärta?
Anne tror att vi gifte oss snabbt för att vi var så kära
att vi inte kunde vänta.
Otroligt att du inte minns skorna.
-Hej, ni hittade oss. -Ja. Tack.
Du får min dotters gamla rum. Sängen är liten, men med duntäcke.
Det blir säkert bra. Tack så mycket.
Det är så stressigt i Amsterdam.
Razziorna blir fler och fler.
-Vi får alla göra vad vi kan. -Tack.
Det ordnar sig alltid.
Det här går bra. Vi kanske kan ta ett tidigt tåg tillbaka.
Varför är du så sugen på att åka?
Jag ville promenera vid dammen.
-Det är så vackert här. -Nej, jag måste åka tillbaka.
Varför då?
Kan du berätta? Det var detta jag menade.
-Vill du att jag hittar på något? -Nej, lita bara på mig.
Vad gäller det? Stöld av id-kort?
Pengaleverans? Gömmer du en annan familj?
Jag vill inte vänta tills kriget är slut. Jag vill ha tillbaka min man.
Jag är här.
Är det hemskt
att jag ser fram emot att fru Stoppelman flyttar ut på landet?
Vi får hela lägenheten för oss själva.
Jag varnar dig, jag kanske aldrig tar på mig bh igen.
-Jag gillar den planen. -Jag kanske inte tar på mig nåt alls.
Hej! Där är ni.
-Jag heter Kuno. -Hej Kuno.
Jan.
-Åh, ja. -Miep.
Miep, ja. Tack för att ni gör detta.
Det är ingen fara. Tack själv. Tacka din mor.
Det hela löste sig.
-Ja, det gjorde det. -Ursäkta, men vadå?
Jag har en tjej i Amsterdam. Så det blir jättebra. Så…
-När ska vi åka? -Kuno,
jag har inte pratat med dem om det än.
Kuno går på universitetet här
och han har hamnat i trubbel med det lokala nazistpartiet.
-Jag vägrade svära lojalitet. Förlåt, men… -Kuno.
Så jag tänkte, eftersom Kuno är efterlyst i Hilversum
och fru Stoppelman lämnar Amsterdam för att hon är judinna,
varför inte göra ett byte?
Det verkar rättvist. Och jag vet att ni har plats.
Det låter bra.
Jag vet inte om Peter ens bryr sig om mig. Han tillbringar mycket tid med Margot.
-Han har inte så många valmöjligheter. -Hon är alltid där uppe.
Det är kanske så det var menat?
-Margot är kanske mer hans typ. -Margot?
För Guds skull, Anne. Jag hjälper bara honom med matte.
-Sluta tjuvlyssna. -Jag kan inte hjälpa det, du är högljudd.
Dessutom gillar jag inte Peter på det sättet.
Lyssna.
Om du vill bli ihop med honom, borde du göra det.
Ingen av er borde tänka på honom.
Om han bara gav mig ett tecken.
-Hur visste du att Jan älskade dig? -Ja, hur friade han?
Ja, hur friade han? Berätta allt.
För det första var det en massa skit.
-Miep! -Herregud.
Okej, jag börjar från början. Så, efter ockupationen
ville nazisterna göra sig av med "icke önskvärda".
-Förutom judar? -Ja.
Ja, och jag var icke önskvärd för att jag var invandrare.
Nazisterna kallade in mig och återkallade mitt pass.
Jag hade tre månader på mig att lämna landet.
Jag var livrädd.
Er far såg mig gråta vid mitt skrivbord
och tvingade mig att berätta vad som hänt.
Jag har ett bra jobb, en snäll kille. Det är mitt hem. Jag vill inte lämna det.
Det kan du inte. Jag behöver dig.
Och Anne skulle aldrig förlåta mig om jag lät dig gå.
-Gift dig med honom. -Va?
Du sa själv att du har en snäll kille.
Gift dig med nederländaren.
Jan, på den tiden,
jobbade ungefär en timme från Amsterdam i en vecka.
Han hjälpte sina vänner på deras bondgård med skörden
genom att skyffla gödsel på åkrarna.
Är din skilsmässa klar?
Vi måste nämligen gifta oss, typ i går,
annars blir jag utslängd från landet, så…
om du älskar mig, så gör vi det. Fort.
Nej, vänta. Har jag missuppfattat allt?
-Nej, nej, men… -Vill du inte?
-Nej, det… -Du visar det på ett konstigt sätt!
"En dag ska vi åka till Paris, Miep." Du pratar om att skaffa barn!
-Nej… -Barn!
Har du lurat mig hela tiden?
Är det här en blåsning? För jag kan hitta nån bättre.
Sluta! Jag har redan skiljt mig. Det är gjort.
-Va? -Ja, för en månad sen.
Jag tänkte berätta när jag köpte ringen jag har sparat till.
-Sen skulle jag fråga din far. -Varför det?
Sen skulle jag hitta ett ställe att fria till dig på.
Som framför baren där vi träffades,
eller på bron där vi kysstes för första gången.
Var som helst på denna jord förutom mitt i denna skitåker.
Och om du kan hitta nån bättre,
så kanske du borde göra det.
Nej, vänta. Förlåt, vänta. Jag…
Jag vill att du friar till mig. Fria till mig.
-Nej! -Va?
Om inte nu, senare. När och var du vill,
men du kan inte göra det om jag sitter på ett tåg till Wien.
-Herregud. -Så…
-Vad gör du? -Jan…
Vad gör du?
Herregud.
För det första kan jag hitta någon mycket bättre.
För det andra, vill du göra mig till den lyckligaste tjejen i världen
genom att gifta dig med mig så jag kan stanna i landet med dig, tack?
-Ja. -Nej! Tappa inte mig. Nej!
Friade du till honom?
Du och Jan bevisade att två personer kan bli förälskade
även under de mest oacceptabla omständigheterna.
Riktigt så romantiskt var det inte.
Jo. Det är inspirerande och underbart och perfekt.
Seriöst.
Gud!
-Herregud. -Förlåt, förlåt…
-Förlåt, förlåt, förlåt. -Förlåt, jag…
-Hej Jan. -Hej Kuno.
-Jag trodde att jag var i fel lägenhet. -Förlåt mig.
-Jag ville dö. -Förlåt.
Jag sa till Kuno att eftersom han inte kan gå ut,
-kan han bjuda in Hendrika. -Okej, nästa gång ska jag knacka.
I din egen lägenhet? Varför då?
Det kan man undra. Vad tror du? Det här var utsökt.
-Ja, tack. -Vart ska du?
Jag har jobb att göra, grejer att ta itu med.
Vad jobbar du med?
Ja, Jan, berätta. Vad jobbar du med?
-Inte mycket att berätta. -Nej, han berättar ingenting.
Jag vet bara att det är farligt.
Varje gång han går ut är jag rädd att vi inte ses igen.
-Kom igen, vad är det? -Berättar han verkligen inte?
Nej, sen flera månader tillbaka. Jag har försökt gissa.
Jag tror att jag har klurat ut det. Jag tror… att han jobbar på cirkus.
Som lindansare eller… kanske som clown.
-Nej. -Jag trodde du var socialarbetare.
Jag är socialarbetare. Lyssna inte på henne.
Det är väldigt tråkigt, tro mig.
-Väldigt tråkigt. -Vi ses senare.
Professorn?
Herr Broers.
Hej Jan. Du ser bra ut. Håller du dig säker?
Vill du tjafsa igen om att Nietzsche hade fel?
Tyst.
-Vad är detta? -Jan…
De här männen kastade sitt skräp på gatan, som svin.
Jag tappade ett godispapper. Jag plockade upp det.
-Fortsätt jobba. -Jag har inget spott mer.
Använd detta, din jude.
-Hörni! -Jan. Fortsätt gå.
Det är okej.
Fortsätta torka.
Jag måste vara med. Folkbokföringskontoret.
-Jag har redan förklarat. -Nej.
Jag förstår att mitt jobb gör mig värdefull, men det räcker inte.
Folk ger upp sina liv för detta
och jag slipper på grund av mitt jobb? Nej.
Jag tänker inte stå och se på längre.
Jan…
Jag tvivlar inte på att du skulle offra ditt liv för detta.
Men det här…
Det kräver folk som är beredda att ta ett liv för det.
Jag tror inte du har det som krävs.
Det är inget fel på det, men…
du passar inte.
"Det finns en viss rättighet med vilken man får beröva en man livet."
Vad ska det betyda?
Det är Nietzsche.
Det betyder: "Utmana mig."
Okej.
Det ska jag.
Det finns en nazistofficerare som lägger schemat över razziorna i stan.
Han bestämmer vilka kvarter som ska attackeras och när.
Varje vecka besöker han samma prostituerad, samma tid
på ett hotell på Warmoesstraat. Som ett urverk.
Om du inte klarar det, gå därifrån.
Det är lugnt.
Det är bra, faktiskt.
Vad?
-Vad är det som händer? -Han gjorde det!
-Han dödade mig! -Var detta ett prov?
Vi ville veta säkert vad du var kapabel till. Nu vet vi.
-Och det gör du med. -Han trodde inte du klarade det.
Släpp mig.
-Du är skyldig mig en öl. -Idioter!
För Holland!
-För Holland. -För Holland.
Shots.
Hur mår du?
Jag…
-Jag vill dricka mig full. -Det har du förtjänat.
Skål.
-Skål. -Låt oss skåla.
Jessica säger att det är riskabelt om jag slutar.
-Cas, lyssnar du? -Ja.
-Åh, ja. -Flickor.
Grattis på bröllopsdagen!
-Grattis på bröllopsdagen! -Ja!
-Ja!
Tack. Tack så jättemycket.
Du måste ha använt allt smör.
Oroa dig inte om det.
Vi borde ändå ha väntat på Jan.
Vi sparar lite tårta till honom. Säg att vi saknat honom.
Ner på golvet, allihop. Ner på golvet.
Peter!
-Skydda huvudena. -Skydda huvudet, Peter.
Pim!
Det är ingen fara.
Vad har jag sagt?
Flyganfall är bra. Det betyder att engelsmännen…
-Gör mos av... nazisterna. -…gör mos av... nazisterna, ja.
De kommer skjuta ner ett plan rakt in i vår byggnad.
-Det är okej. -Inte nu, Gusti.
-Nå… -Vad gör de?
-De gör mos av nazisterna! -De gör mos av nazisterna!
Precis.
Åh, Gud.
-Jag måste gå. Det är min bröllopsdag. -Skål för din bröllopsdag, då.
Och för i morgon kväll.
Du måste inte komma i morgon. Jag har en ersättare.
Martyrskap är sexigt, men inte särskilt smart.
Det är okej att ta hand om sig själv.
Jag tar hand om mig själv.
Jag känner mig feg om jag tillbringar kriget
med att stjäla id-kort och ge mat till gömda personer,
med vetskapen om att ni riskerade allt.
Jag kommer känna resten av livet att jag inte gjorde tillräckligt.
Tro mig, även om du är med i morgon och klarar dig helskinnad,
kommer det alltid att kännas så.
-Förlåt. -Nej, det är ingen fara.
-Sover hon? -Ja, äntligen.
Sist jag såg dig gråta, minns jag att…
jag bad dig gifta dig med nederländaren
-och det kanske var… -Det är ingen fara.
-Allt är bra. -Bra.
Varför gråter du, då?
Jag tänkte på ett par skor som jag ville köpa.
-Skor? -Jag vet…
men de är så fina.
Jag har självklart inte råd.
Sen tänkte jag: "När ska jag ens ha på mig dem?"
Och jag kunde inte tänka mig…
en värld där jag kan ha på mig dem…
nånsin igen.
-Köp skorna. -Jag borde inte ha sagt nåt.
Du måste.
Jag har precis ägnat en timme åt att försöka övertyga Anne
att vi ska klara oss igenom detta…
att hon har något att se fram emot.
Och om du hittar ett par skor som får dig att känna så…
som ger dig hopp, något att se fram emot…
köp dem. Det är ett bra par skor.
Ja.
-God natt. -God natt.
Hallå, Miep?
-Cas? -Vi måste prata, om vi ännu pratar.
-Herregud. Gäller det mamma och pappa? -Nej, de mår bra, det gäller…
Det gäller Jan.
Jag har sett Jan de senaste veckorna…
träffa folk och dricka med dem på…
en viss bar.
En bar för homosexuella?
Tror du att Jan är…?
Nej, den är inte bara för homosexuella.
Det är en bar där motståndskämpar möts.
Är det detta hemligheterna har handlat om?
Är det därför du inte har besökt oss?
För att du och Jan jobbar för motståndsrörelsen?
Ja.
Okej, och det som Jan ska göra, gör det dig inte orolig?
-Vadå för nåt? -Va?
Jag vet inte vad det är. Jag trodde du visste.
Nej, han berättar inget. Vad är det?
Killen jag dejtar känner medlemmarna i motståndsrörelsen
och han sa att de planerar nåt.
De ska döda någon eller spränga något. Något stort.
-När? -I kväll.
Miep, de… beter sig som om ingen kommer överleva.
De har druckit och skålat som om de ska ut i krig.
Du måste prata med honom.
Jag hittade detta i din byrålåda.
Jan, du sa… Du sa att ni fifflade med papper.
-Oroa dig inte. -Dalta inte med mig och ljug inte för mig.
Jag förtjänar att veta.
Lyssna…
är det farligt?
Skulle du kunna dö?
-Kommer du att dö? -Vill du verkligen veta?
Ja, det är farligt.
Jag kanske dör.
Du får inte gå.
-Va? -Älskar du mig?
-Menar du allvar? -Om du gör det, gå inte.
Miep, så kan du inte säga. Så kan du inte säga.
Jag är nederländare och mitt land behöver mig.
Jag behöver dig.
Jan, här går min gräns. Alla har en och det här är min.
Snälla, du får inte gå. Om du älskar mig, ska du inte gå.
Gå inte.
Vi ses senare.
Miep, jag är så glad att se dig.
Pim säger att jag inte får prata med Peter mer för att det är opassande.
Jag ville just prata med din far.
Det går inte, han är på dåligt humör.
Han har huvudvärk på grund av flyganfallet.
Han har hållit sig vaken med mig.
-Men lyssna… -Om jag kunde få fem minuter…
Det är mors fel. Det låter inte som Pim.
Mor förstår inte vad kärlek är.
Hennes äktenskap är ett kärlekslöst partnerskap
-ett skenäktenskap… -Herregud, Anne,
du har en syn på kärleken som inte är realistisk.
Det är inte drömmen du tror. Ingen har en sån kärlek.
-Det har du och Jan. -Jan och jag hade ett skenäktenskap.
Vi gifte oss så att jag kunde stanna i landet.
Allt du minns om mitt bröllop är helt fel.
Det var den mest otäcka dagen i mitt liv.
Jag begick bedrägeri den dagen, Anne.
Jag försökte gifta mig med ett ogiltigt pass
och jag kunde ha blivit utvisad.
Jag glömde säga "Ja", inte för att jag var rörd,
men för att jag var livrädd att mannen skulle se stämpeln
i mitt pass och gripa mig på plats!
Ursäkta mig. Förlåt.
Som tur är hostade Jan för att distrahera honom.
Jag försökte undgå att bli gripen, precis som du.
Och att förväxla det med kärlek är bara dumt.
Förstår du? Du börjar bli vuxen.
Det är kanske dags att börja bete dig som vuxen.
Det bästa du kan göra är att hålla dig borta från Peter.
Kärleken kommer såra dig.
-Jag förstår. Det ska jag göra. -Bra.
Miep? Anne, gå upp.
Vi måste prata.
Jag bad dig att avråda Anne från att umgås med van Pels pojke,
inte att avskräcka henne från att nånsin bli kär.
Förlåt.
Vad är det?
Vad har hänt mellan dig och Jan?
Vi har problem. Det är illa. Riktigt illa.
Det är svåra tider för alla äktenskap.
Och kriget gör saker mer komplicerade.
Nej, han…ska göra något väldigt farligt för kriget.
Jag bad honom att inte göra det och han sa att han kommer tillbaka,
men han vet att han kanske inte gör det och…
sen stack han.
Ja, jag förstår.
För tio år sen sa Otto till mig: "Jag har en dålig känsla.
"Vi ska ta flickorna och flytta från Tyskland."
Jag ville inte, Miep.
Om du visste vilket liv jag hade i Tyskland,
hade du också velat stanna.
Men jag såg honom i ögonen och sa: "Okej, vi åker."
Och han tog oss hit för vår säkerhets skull.
Och jag hatade honom. Jag hatade Otto för att han tog allt ifrån mig.
-Tur att du trodde på honom. -Det gjorde jag inte. Jag kände honom.
Jag känner hans hjärta och han känner mitt.
Även när jag hatade honom slutade jag inte älska honom.
Äktenskap växer också upp, du måste låta dem göra det.
Anne säger att vårt äktenskap saknar passion, men hon förstår inte.
Otto vet hur han ska skydda oss,
hur jag vill uppfostra min dotter, och exakt hur jag vill ha mitt te.
Det är något romantiskt med det, eller hur?
Du känner Anne. Hon förstår inte allt det.
Hon är strålande. Ja, hon är fräck, men hon är bara 14.
Hon är bara 14.
Mor?
Vad är det?
De är tillbaka. Det var så nära ögat.
Men det hörs ingen varningssignal! Vad var det?
Det var inte luftvärn.
Jan.
Jag måste gå.
Det var definitivt motståndsrörelsen.
Men varför spränga vår egen byggnad?
Åh, Bep. Så att nazisterna inte har register på judarna.
Registren.
-God morgon.. -God morgon.
-Har du hört? -Kontoret bombades
och nazisterna grep en massa motståndskämpar.
Jag hörde det.
Du är sen, vi ska snart öppna. Har du haft sovmorgon?
Nej.
Jag har nåt att visa, men du får inte bli arg.
-Jan? Är Jan här? -Titta här.
-Jag ser inget. -Peter kysste mig. Här.
Det var pinsamt för att jag vred på huvudet,
men han kysste mig här med båda läpparna.
Jag fick min första kyss.
Här, packa upp maten.
När kommer Jan hem? Vi tänkte spela bridge eller…
-Jag vet inte riktigt. -Är…
Är allt okej?
Finns det nåt vi kan göra?
Om ni har tallrikar eller glas i sovrummet,
kan ni ta in dem hit. Tack.
-Mår du bra? -Ja.
Cas?
-Hej. -Hej.
Vet du något?
-Nej. Gör du? -Nej.
Det har gått två dagar.
Ska vi gå och leta efter svar?
-Kom igen. -Jag måste gå. Det gäller Jan.
Han…
-Okej, gå. Gå. -Ja.
Hon är här.
Hej.
Vi letar efter Jan Gies.
Jag känner ingen Jan Gies.
Det gör du visst. Jag har sett er ihop.
-Jag känner ingen Jan Gies. -Jan är min man.
Jag vill bara veta om han är gripen, om han lever, eller…
Jag måste bara veta.
Snälla?
Jag beklagar.
Jag känner ingen Jan Gies.
Vi går.
Ingen här kommer att prata. De är för rädda.
-Bet, vad är det som händer? -Ni har alla undrat
och jag kan inte upprepa mig gång på gång…
så jag ska berätta en gång för alla.
Vi vet att de officiella nyheterna är struntsnack.
Som ni vet har motståndsrörelsen sprängt folkbokföringskontoret.
Av någon outgrundlig anledning
tror Nazisterna att några av våra vänner är ansvariga.
Vissa av våra vänner är saknade, vissa har arresterats.
Här är de vi vet är fängslade.
Johan Brouwer…
Cornelius Roos…
Cees Honig.
Rudi Bloemgarten, dömd till döden.
Karl Gröger…
dömd till döden.
Willem Arondeus…
dömd till döden.
Willem har uttalat sig och hans advokat har skickat vidare detta.
Uttalandet är följande…
"Låt det bli känt att homosexuella inte är fega."
-För Willem. -Och för Holland.
Vad är detta?
Jag vet inte. Det var här när jag kom.
Det är tyska. Vad står det?
"Skitåker."
Jan?
Jan!
Jag trodde att du var borta. Jag trodde vi aldrig skulle ses igen.
Du var inte med.
Du var inte med på grund av mig, och…
nu hatar du mig.
Jag älskar dig.
Jag älskar dig med.
Ska du komma hem?
Det är fortfarande farligt…
för dig, för våra vänner.
Jag var inte med, men… om folk pratar, kan de sätta dit mig.
Jag ska inte be dig sluta, men…
du måste berätta för mig.
Om du är i fara måste jag vara i fara med dig.
Vi ses snart.
-Är det till mig? -Ja. Sitt ner.
Först ville jag be om ursäkt. Jag hade fel om dig och Peter.
Jag borde inte ha bett dig att sluta känna det du känner.
Jag tror faktiskt att jag hade fel om Peter.
Han behöver nog mig mer än jag behöver honom.
-Vad? -Inget, inget.
Det är bara det att du… växer upp.
Och du väntar inte, så…
Det är en av mina favoritklänningar.
Bra, för det är också en av mina.
-Den är din! -Miep, på riktigt?
-Du behöver kläder som passar dig. -Är den till mig? På riktigt?
Och du behöver…
dessa.
Är de till mig?
Jag trodde att jag ville ha dem men jag behöver inte dem. Det gör du.
Ingen är där nere, prova dem.
Okej.
-De passar jättebra! -Jag älskar dem.
-Vart ska jag ha på mig dem? -Överallt!
Till anställningsintervjuer och middag.
Och det är bara början.
När du är ute och dansar, du kanske kysser en pojke i dem,
kanske fel pojke, men det gör inget.
Du kommer göra misstag, lära dig av dem, och fortsätta att växa.
Jag ser fram emot att se det.
Undertexter: Monika Dwornik