TIDLIGERE PÅ A SMALL LIGHT
Kuno.
Kuno har havnet i litt trøbbel med det lokale nazistpartiet,
og jeg vet at dere har plass.
Høres bra ut.
Max, du jobber for det jødiske råd. Du må vel kunne snakke med dem.
Jeg kan i det minste prøve å finne ut av hvor de har blitt av.
Hva sa jeg, kjære?
Luftangrep er bra, for det betyr at engelskmennene
banker livskiten ut av nazistene.
Bram spurte etter kontrakten min. Han har kalt meg inn til et møte.
Det er flere her som er uenige i okkupantenes politikk.
Vi vil ha deg med.
-Landet mitt trenger meg. -Jeg trenger deg.
Ikke lyv til meg. Jeg fortjener å vite.
Jeg gjør det du gjør.
-Du gjemmer folk. -Jeg hjelper.
De har tapt alt og fortsetter å gjøre motstand.
Og jeg må også motstå.
Jeg venter på Otto Frank. Vi har et møte.
Herr Frank har flyttet ut av byen.
Ring ham. Fortell at Tonny Ahlers venter.
-Så dette forretningssamarbeidet… -Utpressing, enkelt og greit.
Han vet at folk gjemmer seg.
-Oppgi navnene deres. -Er det nødvendig?
Vi begynner med deg.
HISTORIEN ER INSPIRERT AV EKTE BEGIVENHETER. ENKELTE HENDELSER, STEDER
OG KARAKTERER ER SKAPT ELLER FORANDRET FOR DRAMATISKE FORMÅL
Kjapp deg.
-Miep! Jan! -Jippi.
-Hallo. -Beklager vi er sene.
Beklager, beklager. Er jeg kledd greit?
Selvfølgelig. Som vanlig ser du perfekt ut.
Skulle ønske jeg hadde din stil.
Jan, er det ditt første møte med et symfoniorkester?
-Ja, det er det. -Da er denne passende
fordi dette er noen av de beste musikerne i Amsterdam.
De beste jødiske musikerne.
De var med i Concertgebouw Orkesteret
men ble kastet ut da nazistene kom.
De bestemte seg for å danne sitt eget orkester.
Mamma kaller dem krigshelter.
Jeg hadde nesten glemt at teateret kun er for jøder.
De spør nok ikke, men jeg lånte disse i tilfelle.
Siste stedet i byen det hjelper å være jøde.
La oss gå inn.
Vi vil ikke være etterslengerne og gå glipp av først akt.
-Herregud. -Wow.
Sitt der, så sitter jeg her.
Unge dame.
-La dem sitte sammen. -Nei, jeg ville sitte med Miep.
-Teateret er vakkert. -Ja, det er flott.
Det er konsertmesteren.
Hun er jødisk.
-Det er dirigenten. -Også jødisk.
Første stykke er Mendelssohn.
-La meg gjette. Han er også jødisk. -Jepp.
Stille, jenter.
Husnøklene dine, vær så snill. Takk.
Jeg er her angående sønnen min. Jeg vil se ham.
Frue, vi har allerede fortalt deg,
sønnen din er rett over gaten i barneavdelingen.
Trives du med deg selv?
Sitte her med det dumme armbåndet, følge ordrene deres? Jobbe for dem?
-Jeg vil se ungen min! -Det er for hans eget beste.
Det er for kaotisk her for de små.
Jeg jobber i barneavdelingen, og tar godt vare på barna.
Jeg lover at dere vil gjenforenes under transporten.
Og nei, jeg liker ikke dette mer enn du gjør…
Unnskyld meg, Walter. Frue, det jødiske rådet er ikke fienden.
Vi vet hvem fienden er.
De prøver bare å gjøre det så enkelt som mulig for oss.
Dere redder deres eget skinn.
Takk.
Jeg ble bedt om å se deg.
Kjenner du Corry?
Ja. Babyen hennes liker å gnage på håret mitt.
Corry og familien hennes er satt på transportlisten for i morgen.
Om du skal spørre, gjør det nå.
-I morgen? Kan du ikke utsette det? -Naziene øker kvotene.
Det er ikke igjen jøder i byen.
De vil tømme hele stedet før måneden er over.
Det må være nå.
Husnøklene dine, vær så snill.
Takk.
Alle sammen nå.
Hei! Kjapp dere. Kom igjen.
Corry Zeldenrust, Zeldenrust, familie på tre.
Følger henne til barneavdelingen for å amme.
-Hun forventes tilbake innen timen. -Takk skal du ha.
Corry…
familien din flyttes til Westerbork i morgen.
Vi har en utvei for jenta di.
Vi kan gjemme henne. I dag.
En familie på landet vil passe på henne til krigen er over.
Dette kan redde livet hennes.
Hv… Bare henne? Uten oss?
Nei. Hun blir hos meg.
Corry, jeg forstår at det er vanskelig å forestille
seg at det finnes et tryggere sted for datteren din enn hos deg,
men i leiren vil de ta henne fra deg i løpet av første dag.
Og de vil ta livet av henne.
La oss hjelpe deg.
Og etter krigen vil dere gjenforenes, og hun vil være lubben.
Og enda viktigere, i live.
Vær så snill. Gjør dette for henne?
Farvel.
Ta med denne dukken under transporten i morgen,
så tallene deres stemmer.
Legger de ikke merke til det?
De kikker ikke.
Det er overraskende hva de ikke bryr seg om.
Når du ankommer Westerbork, vil du ha mistet dukken.
Hvis de spør, så døde babyen på veien.
Når du er klar.
Jeg ser deg igjen veldig, veldig snart.
Herregud.
Vi fant ham i ettermiddag.
Se, han har funnet noe.
Hva skjedde?
Han fløyt i vannet.
Sånn.
Herregud! Kjenner noen ham igjen?
Men motet vårt må heller ikke glemmes.
Behold dagbøkene og brevene deres. Disse dokumentene…
Hørte dere det? Dronningen vil ha dagboken min.
Anne!
…vil være av historisk og kulturell viktighet etter krigen.
Hun sa "etter krigen." Dronningen ville ikke sagt det
om hun ikke visste at de allierte var på vei.
Du har nok rett, Peter.
Hun snakker om krigen som om enden er nær.
Fordi den er det. De allierte har bombet
broene og togskinnene i Nord-Frankrike
for å forhindre tyskerne i å hente forsterkninger.
Så vi kan komme ut herfra til neste skoleår?
Muligvis.
Otto, ikke gi dem forhåpninger.
Hvorfor ikke? Det er håp.
De allierte er nærme. Du hørte hva Hermann sa.
-Det er grunn til å håpe. -Vi kan møte vennene våre igjen.
Gå på skolen igjen.
-Stille! Stille. -Miep!
Det er midt på dagen. Gardinene er trukket til side.
-Radioen står på for høyt. Ulovlig. -Edgar gror et veldig lang skjegg…
Miep, det er lørdag, ingen er på kontoret.
-Vi har den på lavt. -Jeg må overgi den til nazistene.
Nei. Ikke våg deg.
Vi har bruk for nyhetene, spesielt nå som enden er nær.
Jeg skaffer mindre radioer for ovenpå.
Jeg ønsker ingen radio ovenpå. Hermann vil lytte konstant,
og ungene trenger ikke høre om bombens grusomhet
og dens forferdelige dødstall.
Jo. Jeg vil at Peter skal forstå at fascisme ikke bare er flagg og stevner.
Det er massedrap.
Hold munn, Hermann. Du sa nettopp at det var grunn til optimisme.
Forbeholden optimisme, Gusti.
Hørte du nyhetene? Dronningen vil ha dagboken min.
Jeg hørte det. Kan alle gå ovenpå?
Vi må klare oss til slutten av krigen.
Har jeg lov til å gå? Har jeg lov til å gå?
-Vær så snill, Hermann. Det blir for mye. -Takk for innblikket deres.
Hvorfor er du her i dag? Noe i veien?
Nei. Nei, nei. Jeg kom kun for å se hvordan dere hadde det. Fru Frank…
Er det noe smør i butikken, Miep?
Nei. Jeg kikket i dag. Det er ikke noe.
Krigen vil aldri ta slutt.
Jo.
Dronningen vår ber oss om å være sterke.
Men dronningen vår er i England.
Dronningen vår har alt smøret hun trenger.
Ja.
Er du Miep Gies?
-Hva kan jeg gjøre for deg? -Denne er til deg.
Den kom til meg ved en feil. Jeg har flyttet inn ovenpå.
Du er vår nye nabo.
-Jeg heter Miep. -Jeg vet. Det står der.
Ikke nøl med å banke på om du trenger noe.
Kanskje et tomt løfte i disse dager, vi har ikke noe. Men tanken.
Vi ses nok.
Jan, den nye naboen ovenpå er nazist.
Jeg vet, jeg så ham flytte inn.
Jeg tror ikke han hører oss.
Prøver du å teste det ut?
Lytte til jødisk musikk på en ulovlig radio?
Vil du at vi skal arresteres?
Eller vår ulovlige romkamerat? Og hvor er han? Hvor er Kuno?
Han er på fru Stoppelman sitt rom. Alt er fint. Slapp av.
"Alt er fint?"
Sel… selvfølgelig ikke,
men vi har fått enda en baby i trygghet i Friesland.
Søt sak. Litt lubben.
Noen ganger må man feire de små seierne, ellers…
Ser du? Ikke mer Mendelssohn.
-Men du elsker Mendelssohn. -Jan…
Husker du da vi dro på det jødiske teateret?
Lukk øynene, forestill deg at vi er der igjen.
Minn meg på i morgen at jeg skal til markedet før potet-mannen.
Sjekke om de har noe smør.
Jeg kan ta med den radioen bort til Annekset i morgen
og så kan jeg ta med den i herr Frank sitt kontor til nazistene,
vise dem at vi følger ordre.
Hei, hei.
-Kuno… Kuno, mannen oppe er… -Han er nazist. Jan fortalte meg.
Jan og jeg er de eneste som er registrert som boende her.
Om han finner deg…
Ikke tenk på det. Jeg skal være forsiktig.
Alt i orden?
Har den verste hodepinen. Aner ikke hvorfor. Skal prøve å sove.
Rop om du trenger noe.
Vil du ta fra meg radioen?
Den… den gjør meg nervøs. Hele greia.
Hvorfor det… hvorfor nå? På grunn av Arkivverket?
Det er lenge siden nå. Hvis de ville arrestere meg,
-ville de gjort det… -Vær stille.
Jeg så et lik i kanalen.
Første jøden jeg har sett på uker, og bare flyter der i kanalen.
Han døde nok i skjul og de visste ikke hva de skulle gjøre.
Er det det motstandsbevegelsen gjør? Kaster folk uti som gammel fisk?
Hva ville du gjort? Hva kan du gjøre?
Tyskerne føler seg truet.
De vet at de allierte er på vei. Det vil bli verre før det blir bedre.
Tror du det blir bedre?
Det er naboen. Jeg sa han kunne banke på om det var noe.
Hvorfor gjorde du det?
Det er det man sier til naboer.
Et lite øyeblikk.
Fru Gies?
Hei. Kan jeg hjelpe dere?
Vi er her på vegne av Omnia for likvidasjon av jødiske eiendeler.
Denne adressen er registret til en…
Henriette Stoppelman
Det… det er en feil. Hun har ikke bodd her på lenge.
Sier du det?
-Hva er det? -De er her!
Det går fint.
Alle opp og stå! Bygningen er offisielt stengt.
Alle barn skal gjøres klar for flytting til leirene. Umiddelbart!
Så vil dere håndteres. Kom igjen. Vekk dem, kle på dem. Nå!
De eneste registrerte beboende her er deg, Jan Gies, og deg, Miep Gies.
-Riktig? -Ja. Det er riktig.
Hvilket av disse rommene sov den gamle dama i?
-Altså… -Min… Fetteren min er…
også i forsikringsbransjen.
Så bra for fetteren din.
-Dette er deres møbler? -Ja.
Dere og bestemoren min har samme smak.
Kom dere hit for å gjør narr av meg, for så å ta møblene mine?
Greit, neste.
Sofa… to lenestoler.
Kom igjen, kjapp dere! Ned her.
Kom igjen, kom igjen! Kjapp dere.
Kom igjen. Denne veien.
Løp til lærerhuset så raskt dere kan.
Bank på og gjem dere. Løp. løp, løp, løp.
Løp, løp, løp, løp.
Forsiktig. Forsiktig.
Kom inn her!
Sa ikke Horvath at han var på utkikk etter et møblement til fire?
Han vil ha eik. Det der er furu.
Er dette deres rom?
Er det nødvendig?
Frøken?
Omstendighetene rundt fru Stoppelbergs avreise fra bostedet...
Stoppelman.
Flyttet hun? Flyktet hun, ble hun omplassert? Hva?
Vi kom hjem en dag, og hun var… hun var borte.
Heldig for dere at dere hadde deres egne møbler, hæ?
Det er tyveri det dere driver med. Dette er ikke deres.
Kom igjen, da. Hun lot det bli. Ei jente trenger noe å sitte på.
Skal du bare ta det hele?
Tror vi har alt.
I påvente av evalueringen, så kommer vi tilbake for møblene.
Dere hører fra oss.
Herregud.
Hva i helvete?
De kom inn som om de eide det.
De gjør det nå.
Alt i orden?
Nei. Nei. Jeg klarer ikke slutte å skjelve.
Godt jobba, kompis. Bare millimeter unna å bli fanget.
Allerede tilbake?
-Max. -Jeg trenger hjelp.
Du gjemte deg i et klesskap? Og de fant deg ikke?
Ja, men vi var fanget.
De var der i timevis, dro ungene vekk.
Da det ble stille, snek jeg meg ut og ringte Max.
Betje ville overgi seg, bli med barna til Westerbork.
Hvor mange barn passet vi på og så sendte av sted
-til de sadistene? -Vi hadde ikke noe valg.
Dere har reddet utallige barn.
Og sett tusenvis sendt av sted for å dø.
Det jødiske råd sa at vi ville være trygge.
Te? Dere trenger litt te.
Kona mi og jeg har et gjemmested ordnet på landet,
men det er umulig å komme seg ut av byen.
Kanskje jeg kan hjelpe dere.
Max, du må få Stella til å overnatte her.
Hun er ikke lenger trygg i huset.
-Hjelper du meg med teen? -Ja.
Hva er planen?
-Har ikke helt funnet ut av det. -Prøv igjen.
Tyskerne har stengt transport, og økt antall kontrollposter.
Du kan ikke forlate byen.
Hva… Skal de bare bli?
Fire stykker? Det kan ikke være planen.
Ikke med Omnia-agentene som stormer inn og naboene ovenpå.
Noe vil skje.
Miep, det skjer uavhengig av hva vi gjør.
-De tar barn. -Herregud.
Leger og sykepleiere skulle være trygge. Ingen var trygge.
Vi sa det fordi vi trodde det var sant. Vi fikk ingen varsel på forhånd.
De skal avvikle det jødiske råd
og vi er neste på listen.
Vær så snill. Det er… det er en NSB-offiser ovenpå.
Det er en NSB-offiser ovenpå? Max, du sa dette ville være trygt.
Det trodde jeg. Jan?
Det er det tryggeste valget vi har.
Så lenge vi er stille, vil vi være trygge.
Herregud.
Kuno?
Jeg ga ham kaldt kompress hele natten, men temperaturen vil ikke ned.
Det kan være migrene, en bihulebetennelse, et virus.
I verste fall er det meningitt, som kan være livsfarlig, og smittsomt.
Vi må få ham til et sykehus.
Nei. Nei, det kan vi ikke. Han er i skjul. Han er ettersøkt av Grønt Politi.
Kan du ikke pleie ham?
Det er lite å gjøre om vi ikke kjenner til roten av problemet.
Vi kan… vi kan fortsette en stund, se om han blir bedre.
-Ja. -Kan du hente nytt vann?
-Ja. -Å, om du har noe pilbark,
-ville det vært fint. -Greit.
-Og litt alkohol? -Hvilken slags? Håndsprit?
Hvilken som helst. Konjakk, gin, whisky. Det er til meg.
Stella! Når kom du?
Max ba meg om å komme i går kveld. Har du et ekstra håndkle?
-Ja… ja, i skapet. -Takk.
Er det noen andre i huset jeg burde vite om?
Jeg skal snakke med Bram. Okey? Jeg får alle ut.
Kan du skaffe Kuno pilbark?
Ja. Noe annet?
Hva gjør vi om Kuno…
Om han dør?
Aner ikke.
Ikke jeg heller. Ingen anelse.
Jeg skal hente litt pilbark. Okey?
Jeg må dra på jobb.
Ikke lag en lyd, vi vet ikke hvor mye han kan høre.
Gå bare rundt i sokker. Ikke trekk ned,
ikke slå på springen, ingen er ment til å være hjemme.
Ikke la ham dø.
Vennligst sitt stille.
Slutt å mos den greia i tannkjøttet så skal jeg sitte stille.
Jeg antar de skal lande i Spania.
Hovedstaden i Spania er Madrid.
-Spania eller Portugal. -Hovedstaden i Portugal er Lisboa.
-Hva holder du på med? -Husker ting,
så når jeg er tilbake, vil jeg ikke gå ned noen trinn.
-God idé. -Jeg vet.
Men de beste nyhetene ville vært Frankrike, sant?
-Paris! -Paris!
-Vær så snill.
Mama, når vi kommer ut av herfra
så bør vi reise til Paris. Vi kan se hvor Renoir bodde.
-Og hvorfor skal jeg gidde det? -Du elsker Renoir.
-Elsker jeg Renoir? -Miep! Radioen.
-Sett den ned her. -Å, fillern.
Jeg glemte den. Den er hjemme.
Om vi ikke kan lytte nedenunder,
-så… -Glemte det helt.
-Jeg… jeg er her for handlelisten. -Edith har den.
-Nå har vi ingen radio? -Edith?
Mama, handlelisten?
-Jeg har den ikke. -Jo, det har du.
Vi får ikke informasjonen.
Ja. Jeg… jeg har den. H… her.
Hvor er gryten min? Vasket du den?
Nei. Mama, den er her på benken. Rett ved deg.
Edith, Gerrit kommer i dag.
-Miep? -Gerrit?
-Potet-mannen. -Miep,
radioen er av stor viktighet akkurat nå.
De allierte kan være her snart.
-Vi må vite hva som er hva. -Potet-mannen. Ja.
Jeg snakker på vegne av meg selv.
-Men nyheter er viktigere enn mat. -Nei, nei.
Han snakker absolutt på hans vegne.
Er det noen gode poteter igjen på loftet?
Anne! Peter! Gå på loftet og se om det er noen gode poteter.
Ta med bønner mens dere er der oppe.
De mugne kan reddes.
Sør-Frankrike gir mening. Men Normandie…
-Jeg finner ikke kjelen min. -Ja. Normandie.
-Den er der. -Normandie? Et steinkast…
-Nettopp. -Margot. Det er…
Anne! Anne! Kontoret åpner snart.
-Slutt å rop? -Unnskyld.
Stopp, stopp!
-Slutt med det nå! -Stopp!
Det er ikke morsomt. De kan høre dette. Gerrit kan være der nede.
Hallo.
Hallo?
Det er Gerrit. Rydd dette opp. Nei, faktisk,
la være, la være. Dere vil bråke for mye.
Bare ikke gjør noe som helst.
Gerrit? Jeg er glad jeg rakk å se deg.
Det er NSB-mannen, han som utpresser Otto.
-Tonny Ahlers? -Han sa han ikke drar før han møter deg.
Jeg har fortalt deg, og sier det ikke igjen.
Jeg aner ikke hvor herr Frank er.
Selvfølgelig. Forsvunnet i Sveits.
Om du ikke skal ha pølse-krydder, har jeg ikke noe til deg. Dra.
Det er andre tider. Se deg rundt.
Det er en forandret by. Ingen flere skitne jøder.
Ja vel, gratulerer.
Knapphet setter markedsprisene, sant?
Du vil få flere penger om du utleverer en jøde i skjul.
Kom igjen. Du vet hvor Frank-familien er. Jeg vet at du gjør.
Jeg vil finne noen som gjør, og det kan like godt være deg.
Din andel vil være betydelig.
Tenk på det.
-Han sa at… -Jeg hørte det.
Tror du han mistenker at de er her?
Hallo.
Gerrit! Hei, Gerrit. Jeg var redd jeg hadde gått glipp av deg.
Mannen som nettopp dro, han snuste rundt da jeg kom.
Jeg… jeg ventet. Tenkte du ikke ville at han
skulle se du hadde… en så stor bestilling.
Vær på utkikk for ham. Han er dårlig nytt.
Ha en fin dag.
Sa Gerrit det jeg tror han sa?
Som om det er helt kjent. Som, "Fordi du gjemmer jøder."
Kanskje Tonny Ahlers også vet det?
Jeg vet ikke. Jeg tror ikke det.
Hvorfor skulle han inkludere meg? Altså… dette er ikke bra.
Hva? Hva er i veie…
Hva? Fru Frank. Du kan ikke være her.
Jeg ville bare vekk for et øyeblikk.
Og jeg fikk øye på solskinnet i gangen. Jeg trengte litt solskinn.
Kan vi snakke?
Selvfølgelig. Selvfølgelig, fru Frank, men inne.
Nei, nei. Jeg klarer ikke å være der mer.
Med deres ustanselige snakk og planlegging
og feiring over krigens slutt som om den allerede har funnet sted.
Som jentene våre er frie og ikke i fare.
Jeg skammer meg.
-Skamfull? -Ja.
Jeg har en dårlig følelse, Miep. Jeg klarer ikke å kvitte meg med den.
Jeg har et sort hull i magen som forteller meg at krigen aldri ender.
Og Margot ser på meg og Anne ser på meg, og…
og de har så mye håp i blikket.
Så mye håp nå. Og…
og…
jeg klarer ikke se på dem.
Jeg ødelegger det.
Jeg ødelegger håpet deres om de ser meg i øynene.
Det har gått to år, Miep.
To år siden jeg har vært ute.
Er det noe bedre?
Si at det er bedre der ute.
Det er mye bedre om du er inne nå.
Ja.
APOTEK
Du vet vel at det er mangel på gummi? Vi beslaglegger sykkelen din.
Men jeg trenger den til jobben. Jeg har papirene.
Krigen trenger sykkelen din.
Vil du ikke bidra?
Nei, nei. Jeg… jeg jobber for staten, vår stat.
Jeg jobber sammen med Bram Becker. Du kan ikke ta sykkelen min.
Du skal fortelle meg hva jeg kan og ikke kan?
Nei, nei. Beklager.
Skal du være rappkjefta, sosialarbeider?
Tror du at du fortjener forskjellsbehandling?
"Jeg har papirer!"
-Jeg… jeg prøvde ikke… -Liker du å jobbe for staten?
Det er en arbeidsleir i Tyskland som kunne trengt din innsats.
-Kom igjen. Kom igjen. -Hei. Hei.
Jeg har ikke gjort noe galt.
Gjenta det. Hva skjedde?
Fru Frank gikk bare rett ut på kontoret.
-Jeg svimte nesten av. -Hvorfor ville hun gjort det?
De begynner å bli stressa. Og slurvete. Altså, vi har alle begynt å slurve.
Vi tror Gerrit vet. Potet-mannen. Han sa det ikke direkte, men…
-Vi må være mer forsiktige. -Hvordan kan vi det?
Vi må mate folk.
Vi har gjort det rette. Det er bare at noen har regnet det ut.
Vi må flytte dem, sant? De kan ikke bli her.
Flytte dem? Åtte av dem?
Han… han har rett. Vet vi om noen som gjemmer folk utenfor byen?
Hvordan skal vi få dem dit? Herr Frank vil ikke tillate
at de reiser hver for seg.
Vi kan ikke bare flytte åtte mennesker ut på gaten.
Så vi låser dem inne?
Er mindre frihet virkelig svaret?
Skal du ikke svare?
Opekta.
Ikke gjør noe.
Nei. Be dem om å vente. Vær så snill. Jeg kommer straks!
Herregud.
-Hva er i veien? -Ingenting. Det er ingen.
-Fange til registrering. -Stå stille.
Jeg jobber i byrådet.
-Jeg er en sosialarbeider. -Stille.
Dere gjør en feil. Jeg har viktig arbeid å gjøre…
Hvor skal du? Vi må registrere ham.
Vi skal ta en liten prat. Jeg liker ikke trynet hans.
-Jeg har viktig arbeid å gjøre. -Inn med deg.
Dette er en misforståelse. Gjør bare jobben min.
Si meg det, herr sosialarbeider, jobber du med Bram Becker?
Ja, jeg fortalte deg det.
Det gjorde du nok.
Løp.
Jeg sier jeg ble overrumplet av en ukjent hollandsk borger.
Han rømte fra politiets forvaring.
Hva? Om jeg løper, så skyter du meg i ryggen.
Stikk, din idiot. Før noen ser oss!
Hils Bram Becker.
Jeg prøvde å si nei.
-Jeg synes de skal ta ham. -Sånn.
Nei. Dere kan ikke ta ham til et sykehus.
Vi gjør det. Vi må.
Jan kommer snart tilbake med pilbarken.
Det er forbi pilbark-stadiet.
-Han trenger ordentlig hjelp. -Sikker på at han er døende?
Hva? Nei, men vi vet ikke hva det er.
Men hvis han blir tatt, så vil han dø.
Og vi vil arresteres og dere vil arresteres
og sammen med moren hans, og hans, vår husvert, og åtte andre,
barn, og de vil alle dø. Så mange mennesker. Så…
Her er han. Jan. Pilbarken.
Det er forbi stadiet der han trenger pilbark.
Prøv det. Jan?
Jeg har det ikke.
Hva? Jeg spurte deg om en ting.
Vi drar. Jeg vil ikke ha enda et liv på min samvittighet.
-Herregud! -Kuno!
Herregud.
Jeg føler…
meg så mye bedre.
Det føles bedre.
Jeg var ovenpå og hørte en mann rope. Er alle i orden?
-Ja, alle har det fint. Fint. -Ja! Alt er fint.
Alt er i orden. Beklager, jeg… jeg mista strykejernet på foten.
Skrek som besatt.
-Takk for omtanken. -Ikke tenk på det.
Få noe is på den.
-Takk. -Ja.
-Greit. -Takk skal du ha.
Det var som om noe hamret innunder ansiktet mitt.
Og så bare forsvant det.
Vi tror det var en byll med en stor infeksjon som sprakk.
Vi må passe på ham i kveld, sånn at infeksjonen ikke forverrer seg,
men han ser ut til å være okey.
Det er godt.
Takk og lov for at vi har to flotte sykepleiere
i hus, eller hva, Kuno?
-Hva er det? -Ingenting.
Jeg ba deg om en ting. En ting.
Jeg mater åtte jøder på jobb, og du tar med fem stykker hjem til meg.
Og du klarer ikke engang å skaffe noe pilbark?
Jeg fant pilbark, og så ble jeg arrestert.
Hva?
Det er i orden, de lot meg gå. De tok sykkelen min. For dekkene.
Hvorfor arresterte de deg?
-Fordi de kan, Miep. -Hva gjorde du?
Ingenting. Jeg sa at jeg trengte sykkelen og plutselig anså de meg som ulydig.
Hvorfor… Hva sa du?
Hvorfor utspør du meg?
Fordi i hele dag har jeg forestilt meg at vi drar Kuno sitt lik ut herfra
og kaster ham i kanalen!
Jeg aner faktisk ikke hva annet vi kunne gjort.
Alt faller fra hverandre og du…
Jeg kommer hjem, og du vil feire seiere, eller…
Jan…
Fru Frank gikk ut av Annekset i dag.
-Hva? -Ja, hun gikk bare rett ut.
Hun kunne ha gått ut på gaten. Altså,
hun kunne ha dratt rett til frisøren hennes.
Hun er i ferd med å gå i stykker, Jan,
og jeg… jeg følger snart etter. Og da må du ta konsekvensen av det.
Og likevel tar du med deg flere.
På et eller annet tidspunkt vil vi ikke lenger redde dem.
Vi setter dem bare i fare. Det må være en grense.
Nazistene fanger flere folk hver eneste dag,
så vi redder flere og flere.
Så kan vi kanskje ikke stoppe og feire, men vi kan ikke slutte helt.
Vi kan ikke noensinne lure på om vi kunne gjort mer.
Tror du ikke jeg vet det? Tror du ikke jeg vet det?
Hvor skal du?
Sitte med Kuno og forsikre meg om at han holder seg i live.
Jeg skal snakke med Bram i morgen
og se om vi kan finne ut
hvordan vi får fire jøder ut av en nedstengt by.
Og jeg finner ut av hvordan vi mater dem?
Og smugle en ulovlig radio gjennom byen til de åtte andre jødene
-jeg gjemmer på jobb. -Det er ingen konkurranse.
Nazi.
Kom igjen. Denne veien.
Vil vi få nye ID-kort der?
Deres neste kontaktperson vil ha dem.
Vi har holdt dere opptatt.
Hva skal dere gjøre nå som vi er borte?
Kommer nok på noe, Max.
-Halt! -Vent! Vent!
Stå helt stille.
Alle presser hendene mot veggen.
Gjør som han sier. Mot veggen, kom igjen.
Ser deg etter krigen.
Vi kan løpe.
-Burde vi løpe? -Nei.
Gjør hva enn han sier. Hva enn de ber om, gjør det.
Lytt til herr Sosialarbeider. Snu dere.
Kom igjen.
Dette… dette er vår kontaktperson.
Inn i bilen, alle sammen. Kvikt.
Inn i bilen.
Drittsekker!
Hallo?
Herr Kleiman? Herr Kugler?
Så uforsiktig! Så slurvete!
Alle de stolene samlet rundt radioen,
den ulovlige radioen som spiller BBC. Forstår dere ikke faren?
Hva om det hadde vært en razzia? Det ser ut som folk bor her.
-Miep, hør her. -Beklager. Dere kan ikke være nede
etter kontortiden lenger. Dere må bli her.
Jeg liker det ikke, men dere ba meg om å holde dere i live.
-og hvis dere ikke lar meg gjøre det… -Miep.
De allierte har landet i Frankrike.
De kaller det D-dagen.
-Hva? -De er her.
Det er derfor vi måtte lytte nedenunder.
-Hvor… hvor… hvor har de landet? -Normandie.
Det er akkurat som dronningen sa. Vi kommer til å frigjøres.
Radioen, Miep. Takk!
Normandie. Akkurat her.
Når da Otto? Slutten av året?
Mye mulig. Jeg gjetter på midten av oktober.
Tror du vi kan gå på skolen i høst?
Mulig, kjære. Mye mulig.
Det første jeg skal gjøre er å dra til en ekte tannlege. Ikke ta det personlig.
-Gerrit? -Hei, kan jeg komme inn? Ja?
Dette er ikke dagen du pleier. Er alt i orden?
En av mine leverandører hadde overskudd.
Tenkte dere ville ha godt av noe søtt for en gang skyld.
Eller så kan du dele det med hvem enn
som kanskje vil like dem.
Jordbær!
-Jeg kan ikke tro det. -Herregud.
Herregud.
-Vi kan ikke spise alt dette. -Nei, men vi kan prøve.
Enkelte ganger må man feire litt. Så vi skal lage syltetøy.
Jeg stengte tidlig, og jeg låste nedenunder.
Et par dusin hender og en mester i å lage syltetøy.
-Hvem er det? -Meg.
Verdens beste…
Vent. Prøv skikkelig. Okey, klar?
Nei, nei. Jeg vil prøve.
Jeg tror de vil rykke frem mot Nord.
Jeg er uenig. Hva tror du, Miep?
Jeg tror at du er en jordbær-tyv!
Ja. Det er anerkjent.
Nei, jeg tror ikke vi trenger så mye.
Hvem er mester i å lage syltetøy? Du eller meg?
Miep begynner å bli dristig.
Nei. Miep er perfekt.
Tror jeg skal flytte til Palestina. Jobbe i en kibbutz.
Hva? Nei, det… Nei, nei, nei. For langt vekk.
-For langt vekk? -Jeg skal også være der.
Jeg vil bli en jordmor. Hjelpe barn bli født.
Hva med deg, Mama? Hva skal du etter krigen?
Ja, hva skal du gjøre?
Jeg har ikke tenkt så mye på det. Kanskje…
føle solen i ansiktet, sammen med hverandre. Utenfor.
Vi vet jo alle at Anne blir en forfatter.
Kanskje hun en dag ender opp i Hollywood
som de på veggen hennes.
Hvis du skal utgi den dagboken, Anne, så vil jeg lese den først.
Ingen sjans.
Bare mine deler. Sier du noe om den gangen jeg satte håret fast i vasken?
Jeg har sagt det alt. Dere kan lese den når den er klar og ikke før det!
Takk for dette.
Du kan takke Gerrit, potet-mannen.
Minner meg om da vi først møttes.
Du brukte dagevis på å perfeksjonere syltetøyet,
lærte alle fallgruvene og triksene. Du ga aldri opp.
-Jeg ville ha jobben, og lyttet til deg. -Og du hatet hvert sekund av det.
"Herr Frank, jeg er ikke en husmor og jeg vil aldri bli en!"
Hvorfor ga du meg ikke bare sparken?
Kan du forestille deg hvor vi ville vært, om jeg gjorde det?
-Papa! -Ja?
Hva skal du gjøre etter krigen?
Samme som nå.
Lese Dickens og lytte til de flotte lydene
fra familien min.
Men jeg kommer til å spise sjokolade…
og drikke ekte kaffe.
Og vi vil ikke være nødt til å dele det forferdelige badet lenger.
Forferdelig.
Hva?
Alt føles annerledes ut for meg.
Byen, folka, luften. Bare det å vite at de allierte kommer.
Ingenting har forandret seg. Bare se deg rundt.
En død mann fløyt i kanalen bare for noen uker siden.
Du har rett.
I det siste har jeg bare følt at det ikke er mulig
at ting blir normalt igjen. Men i dag…
Jeg kan forestille meg det. Føler du det?
Jeg vil. Men du vet,
jeg må fortsatt hente handlelisten hver morgen,
og hente dr. Pfeffers sine brev fra Lotte,
og fortelle Anne alt jeg har gjort den dagen.
Og forhindre at fru Van Pels og fru Frank dreper hverandre.
Det hjelper meg ikke å tenke sånn.
Jeg må fortsette helt til øyeblikket de er frie.
Så… så vil ting være annerledes.
Du er forferdelig.
-Kaffen er klar, om noen vil ha. -Takk.
Hva er morsomt?
Kugler.
Kugler? Hva…
Det er utallige ord jeg ville brukt for å beskrive ham før "morsom."
Hva gjør du her? Vi kommer til å finne disse bønnene
helt til krigen er over.
Sitt stille.
Sitt helt stile.
Tekst: Tore Westre