I TIDIGARE AVSNITT
Jag heter Kuno.
Kuno har hamnat i trubbel med nazistpartiet
och jag vet att ni har plats.
Det låter bra.
Max, du jobbar på juderådet. Du kan väl prata med dem?
Ja, jag kan åtminstone fråga vart de har tagits.
Vad har jag sagt?
Flyganfall är bra för att det innebär att engelsmännen
-gör mos av nazisterna. -Gör mos av nazisterna.
Bram bad om min personalakt. Han vill träffa mig i morgon bitti.
Många av oss motsätter sig ockupanternas regler.
Vi vill att du går med oss.
-Mitt land behöver mig. -Jag behöver dig.
Ljug inte för mig. Jag förtjänar att veta.
Jag gör det du gör.
-Du gömmer folk. -Jag hjälper.
De har förlorat allt och ändå kämpar de.
Jag måste också kämpa.
Jag väntar på Otto Frank. Vi har bokat möte.
Herr Frank har flyttat.
Ring honom. Säg att Tonny Ahlers väntar.
-Så det här affärspartnerskapet… -Utpressning, kort och gott.
Han vet att folk gömmer sig.
-Ge mig era namn. -Är det nödvändigt?
Vi börjar med dig.
HISTORIEN ÄR INSPIRERAD AV VERKLIGA HÄNDELSER. VISSA HÄNDELSER,
PLATSER OCH KARAKTÄRER HAR SKAPATS ELLER ÄNDRATS I DRAMATISKT SYFTE.
Fort, skynda.
-Miep! Jan! -Hurra!
-Hej! -Förlåt att vi är sena.
Förlåt. Hur ser jag ut?
Jättebra. Perfekt som vanligt. Önskar jag hade din klädsmak.
Jan, är det verkligen din första symfoni?
-Ja. -Den här är bra.
Det är de bästa musikerna i Amsterdam.
De bästa judiska.
De var med i Concertgebouworkestern,
men fick sparken när nazisterna kom.
Så de bildade en egen orkester.
Ja, mamma kallar dem "krigshjältar".
Jag glömde nästan, teatern är endast för judar.
De frågar nog inte, men för säkerhets skull tog jag med dessa.
Sista stället i stan där det är bra att vara jude.
Nu går vi.
Så vi inte blir sena och missar det första stycket.
-Herre jisses. -Wow.
Sätt dig där så sitter jag här.
Unga dam.
-Låt dem sitta ihop. -Jag vill sitta bredvid Miep.
-Teatern är underbar. -Ja, den är fin.
Där är förstaviolinisten.
Hon är judinna.
-Det är dirigenten. -Han är också jude.
Första stycket är av Mendelssohn.
-Låt mig gissa. Han är också jude. -Ja.
Flickor, lugna er.
Hemnycklarna, tack.
Jag är här för min son. Jag måste träffa honom.
Vi har redan förklarat att er son är på daghemmet tvärs över gatan.
Känns det bra?
Att sitta här med ditt dumma armband, följa deras order, jobba för dem?
-Jag vill träffa mitt barn! -Det är för hans eget bästa.
Det är för kaotiskt här för barnen.
Jag jobbar på daghemmet, jag tar väl hand om bebisarna.
Ni ska återförenas inför förflyttningen.
Och nej, jag gillar inte heller detta…
Ursäkta mig, Walter. Frun, juderådet är inte fienden.
Vi vet vem fienden är.
Dessa män försöker göra det så enkelt som möjligt för oss.
Ni räddar er själva.
Tack.
Jag blev tillsagd att träffa er.
Känner du Corry?
Ja, hennes bebis gillar att bita mig i håret.
Corry och hennes familj är på morgondagens förflyttningslista.
Om du ska fråga, måste det ske nu.
-I morgon? Kan du hejda det? -Nazisterna höjer konstant kvoten.
Det finns inga fler judar i stan. De kommer tömma stället på en månad.
Det måste ske nu.
Hemnycklarna, tack.
Tack.
Skynda er allihop!
Hallå! Skynda. Kom igen.
Corry Zeldenrust, familjen Zeldenrust, tre personer.
Eskorteras till daghemmet för att mata sitt spädbarn.
-Hon ska återvända inom en timme. -Tack.
Corry… din familj ska förflyttas till Westerbork i morgon.
Vi har en utväg för din lilla tös.
Vi kan gömma henne. I dag.
En familj på landet kan ha henne tills kriget är över.
Det kan rädda hennes liv.
Bara hon? Utan oss?
Nej, hon stannar med mig.
Corry, jag vet att det är svårt att föreställa sig
att det finns ett tryggare ställe för din dotter än med dig,
men på lägren tar de ifrån dig henne första dagen.
Och de kommer döda henne.
Låt oss göra detta för dig.
Efter kriget återförenas ni och hon kommer vara knubbig.
Och ännu viktigare, levande.
Snälla. Kan du göra detta för henne?
Hej då.
I morgon under förflyttningen tar du med dig dockan
så att familjemedlemmarna stämmer.
Kommer de inte märka?
De kommer inte kolla.
Det är förvånande hur lite de bryr sig.
När du kommer till Westerbork ska du inte ha dockan.
Om de frågar, säg att bebisen dog under resan.
Säg till när du är redo.
Vi ses väldigt, väldigt snart. Okej?
Herregud!
Okej. Vi hittade honom i eftermiddag.
Kolla, han har nåt.
Hallå, vad hände?
Ja, precis. Flytande i vattnet.
Vänd på honom.
Okej.
Herregud! Vet nån vem det är?
Men vårt mod får inte glömmas.
Bevara därför era dagböcker och brev. De här dokumenten…
Hörde ni? Drottningen vill ha min dagbok!
Anne!
…kommer att vara av stor historisk och kulturell betydelse efter kriget.
Hon sa "efter kriget".
Drottningen hade inte sagt så om inte de allierade var på väg.
Ja, du har nog rätt, Peter.
Hon pratar om kriget som om det nästan vore över.
För att det är det. De allierade har bombat
broarna och järnvägarna i norra Frankrike
för att förhindra att tyskarna kallar på förstärkning.
Så vi kanske är ute inför nästa skolår?
Det är möjligt.
Otto, ge dem inga förväntningar.
Varför inte? Det finns hopp.
De allierade är nära. Du hörde vad Hermann sa.
-Det finns skäl till hopp. -Vi kan träffa våra vänner.
Ni kan gå i skolan igen.
-Tyst! Tyst. -Miep!
Det är mitt på dagen. Gardinerna är fråndragna.
-Radion är på för högt. Det är olagligt. -Edgar låter skägget växa…
Det är lördag. Ingen är på kontoret.
-Vi har den på låg volym. -Jag måste ge den till nazisterna.
Du skulle bara våga.
Vi måste lyssna på nyheterna, speciellt nu när slutet är nära.
Ni får en radio till övervåningen.
Jag vill inte ha radio på övervåningen. Hermann kommer lyssna nonstop
och barnen behöver inte höra om hur förfärliga bombningarna är
och antalet döda.
Jo! Peter måste förstå att fascism inte bara är flaggor och demonstrationer.
Det är massmord.
Hermann, tyst! Du sa nyss att det finns skäl till optimism.
Varsam optimism, Gusti.
Hörde du? Drottningen vill ha min dagbok.
Ja. Kan ni gå upp på övervåningen?
Vi måste klara oss till krigets slut.
Får jag gå? Får jag gå?
-Snälla Hermann, det är överdrivet. -Tack för din insikt.
Varför är du här i dag? Har det hänt nåt?
Nej. Jag ville bara titta till er. Fru Frank…
Har de smör i affären, Miep?
Nej, jag tittade idag. Det finns inget.
Kriget tar aldrig slut.
Det gör det.
Vår drottning ber oss att vara starka.
Men vår drottning är i England.
Hon har allt smör hon behöver.
Ja.
Är du Miep Gies?
-Hur kan jag hjälpa er? -Det här är till dig.
Jag fick det av misstag. Jag är nyinflyttad på övervåningen.
Ni är den nya grannen!
-Jag heter Miep. -Jag vet, det står där.
Om ni behöver nåt är det bara att knacka på.
Det är ett tomt löfte nuförtiden, vi har inget, men tanken räknas.
Vi ses.
Jan, vår nya granne är nazist.
Jag vet, jag såg när han flyttade in.
Jag tror inte han hör oss.
Försöker du testa teorin?
Genom att lyssna på judisk musik på en illegal radio?
Vill du att vi grips?
Eller vår illegala rumskompis? Var är han? Var är Kuno?
Han är på fru Stoppelmans rum. Allt är okej. Slappna av.
"Allt är okej"?
Tydligen inte,
men vi förde en bebis i säkerhet i Friesland.
Gullig, lite knubbig.
Ibland måste man fira de små vinsterna, annars så…
Ser du? Ingen mer Mendelssohn.
-Men du älskar Mendelssohn. -Jan…
Minns du när vi gick på judisk teater?
Blunda och låtsas att vi är där nu.
Påminn mig i morgon om att gå till marknaden innan potatismannen.
Och se om de har smör.
Jag kan ta den radion upp på vinden i morgon
och lämna in den på herr Franks kontor till nazisterna,
visa dem att vi lyder.
Hej.
-Kuno, mannen på övervåningen… -Han är nazist. Jan har berättat.
Jan och jag är de enda som är skrivna här.
Så om han hittar dig…
Oroa dig inte. Jag ska vara försiktig.
Mår du bra?
Jag har huvudvärk. Vet inte varför. Jag ska försöka sova bort den.
Säg till om du behöver nåt.
Vill du ta min radio?
Jag blir bara så nervös. Av allt.
Varför just nu? På grund av folkbokföringskontoret?
Det var längesen. Om de ville arrestera mig,
-hade de gjort det… -Tyst.
Jag såg en död kropp i kanalen.
Den första judiska person som jag sett på veckor flöt i kanalen.
Han dog nog på ett gömställe och de visste inte vad de skulle göra.
Är det vad motståndsrörelsen gör? Dumpar folk som gammal fisk?
Vad hade du gjort? Vad kan man göra?
Nazisterna ligger risigt till.
De vet att de allierade är på väg. Det blir värre innan det blir bättre.
Tror du det blir bättre?
Det är grannen. Jag bad honom knacka om han behövde nåt.
-Varför gjorde du det? -Det är så man säger till grannar.
Ett ögonblick.
Fru Gies?
Hej. Kan jag hjälpa er?
Vi kommer från Omnia Förvaltning för avveckling av judisk egendom.
Den här adressen ska tillhöra en viss…
Henriette Stoppelman.
Det måste vara ett misstag. Hon har inte bott här på länge.
Jaså?
-Vad är det? -De är här!
Det är okej.
Res på er! Denna byggnad är officiellt stängd.
Alla barn kallas till förflyttning till lägren. Omedelbart!
Sen ska ni kallas! Väck dem, klä på dem! Genast!
De enda boenden listade här är du, Jan Gies, och du, Miep Gies.
-Är det korrekt? -Ja.
Vilket rum sov den gamla tanten på?
-Tja… -Min kusin…
…jobbar också med försäkringar.
Kul för din kusin.
-Är detta era möbler? -Ja.
Ni har samma smak som min mormor.
Kom du hit för att förolämpa min smak och sen ta mina möbler?
Okej, nästa.
Soffa… två fåtöljer.
Kom igen, rör på er! Hit ner!
Gå, gå, gå! Kom igen!
Skynda er.
Kom. Den här vägen.
Spring till lärarens hus så fort ni kan.
Knacka på dörren och göm er! Gå.
Spring.
Försiktigt.
Kom in hit!
Sa inte Horvath att han behövde ett matbord för fyra?
I ek. Det där är furu.
Är detta ert rum?
Var det nödvändigt?
Fröken?
Anledning till att fru Stoppelberg lämnade hemmet…
Stoppelman.
Flyttade hon? Flydde hon? Blev hon omplacerad, eller vad?
Vi kom hem en dag och hon var borta.
Tur att ni hade egna möbler, va?
Detta är stöld, det ni gör. Det här är inte era grejer.
Kom igen nu. Hon lämnade det. Man måste ju ha nåt att sitta på.
Ska ni bara ta allt?
Jag tror vi fick med allt.
Efter en granskning återkommer vi för hämta judinnans möbler.
Vi hör av oss.
Herregud.
Vad i helvete?
De kom in som om de ägde stället!
Det gör de nu.
Mår du bra?
Nej, jag kan inte sluta skaka.
Bra gjort. De missade dig med några millimeter.
Redan tillbaka?
-Max. -Jag behöver er hjälp.
Så du gömde dig i garderoben? Och de hittade inte dig?
Jag vet, men vi var fast.
De var där i timmar och tog ut barnen.
När det blev tyst smög jag ut och ringde Max.
Betje ville överlämna sig, åka med barnen till Westerbork.
Hur många barn tog vi hand om och sen skickade iväg
-i famnen på sadisterna? -Vi hade inget val.
Ni räddade många barn.
Och såg hur tusentals skickades iväg för att dö.
Och juderådet sa att vi var trygga.
Te? Ni kan behöva lite te.
Min fru och jag har ordnat ett gömställe på landet,
men det är omöjligt att lämna stan.
Jag kanske kan hjälpa.
Max, Stella får sova här i dag.
Hon är inte trygg hemma hos dig längre.
-Kan du hjälpa mig med teet, tack? -Ja.
Vad har du för plan?
-Jag har inte listat ut det än. -Försök igen.
Tyskarna har stoppat all transport och ökat gränsbevakningen.
Det går inte att ta sig härifrån.
Så, ska de stanna här?
Fyra personer till? Det kan inte vara planen.
Med tanke på agenterna från Omnia och grannen på övervåningen.
Något kommer att hända.
Saker händer oavsett vad vi gör.
-De tar barn. -Herregud.
Läkare och sköterskor skulle vara trygga, men ingen är trygg.
Det sa vi till dig för att vi trodde att det var sant. Vi blev inte varnade.
De avvecklar juderådet och ger sig på oss snart.
Snälla, det bor en NSB-officerare på övervåningen.
En NSB-officerare på övervåningen? Max, du sa att det var tryggt här.
Det trodde jag. Jan?
Det är det säkraste stället vi har för tillfället.
Så länge vi är tysta, är vi trygga.
Herregud.
Kuno?
Jag har använt kalla kompresser, men febern går inte ner.
Det kan vara migrän, bihåleinflammation, ett virus.
I värsta fall hjärnhinneinflammation, vilket kan vara dödligt och smittsamt.
Vi borde ta honom till sjukhuset.
Nej, det kan vi inte. Han gömmer sig här. Han är efterlyst av Gröna Polisen.
Kan ni inte hjälpa honom?
Inte om vi inte vet vad problemet är.
Vi kan vänta lite och se om han blir bättre.
-Ja. -Kan vi få lite färskt vatten?
-Ja. -Och om du har lite pilbark,
-vore det bra. -Okej.
-Och kanske lite alkohol? -Vilken sort? Tvättsprit?
Vilken som helst. Brandy, gin, råg. Den är till mig.
Stella! När kom du hit?
Max kallade hit mig i går kväll. Har du fler handdukar?
-Ja, i skåpet. -Tack.
Någon mer i huset jag borde veta om?
Jag ska prata med Bram, okej? Jag ska få ut alla.
Okej. Kan du skaffa pilbark åt Kuno?
Ja. Något mer?
Vad gör vi om Kuno…?
Om han dör?
Jag har ingen aning.
Inte jag heller. Ingen aning.
Jag ska skaffa pilbark, okej?
Jag måste gå till jobbet.
För inte oväsen, vi vet inte hur mycket han hör.
Gå runt i strumpor. Spola inte toaletten.
Låt inte vattnet rinna. Ingen borde vara här.
Låt honom inte dö bara.
Snälla sitt still.
Sluta peta mig i tandköttet så sitter jag still.
Jag antar att de landar i Spanien.
Spaniens huvudstad är Madrid.
-Spanien eller Portugal. -Portugals huvudstad är Lissabon.
-Vad gör du? -Minns grejer,
så jag inte ligger efter när jag återvänder.
-Bra idé. -Jag vet.
Men det bästa vore väl Frankrike?
-Paris! -Paris!
-Snälla.
När vi kommer ut borde vi åka till Paris. Vi kan se var Renoir bodde.
-Varför skulle jag vilja göra det? -Du älskar Renoir.
-Älskar jag Renoir? -Miep! Radion.
-Lägg den här. -Nej.
Jag glömde den hemma.
Om vi inte kan lyssna där nere…
Jag råkade glömma.
-Jag kom för inköpslistan. -Edith har den.
-Har vi ingen radio nu, då? -Edith?
Mamma, inköpslistan?
Jag har inte den.
Vi kommer inte få information…
Just det, jag har den.
Jag hittar inte min kastrull. Har du diskat den?
Mamma, den står på köksbänken. Precis bredvid dig.
Edith, Gerrit kommer i dag.
-Miep? -Gerrit?
-Potatismannen. -Miep.
Radion är jätteviktig just nu.
De allierade kan vara nära.
-Vi måste veta vad som händer. -Potatismannen.
Jag talar för mig själv.
-Men nyheter är viktigare än mat. -Nej. Han talar definitivt för sig själv.
Finns det ätbar potatis på vinden?
Anne! Peter! Gå upp och se om det finns ätbar potatis.
Hämta bönor när ni ändå är där.
Och möglig potatis går att rädda.
Södra Frankrike verkar vettigt. Men Normandie…
-Jag hittar inte min kastrull. -Edith, den är där.
-Exakt. -Margot!
Anne! Kontoret öppnar snart.
-Kan du sluta skrika? -Förlåt.
Sluta! Sluta!
-Sluta nu! -Jag kan inte stoppa det!
Det är inte roligt! De hör. Gerrit kan vara där nere!
Hallå!
Hallå?
Det är Gerrit. Städa upp! Eller, nej.
Det blir för högljutt.
Gör ingenting.
Gerrit? Tur att du är här.
Det är mannen från NSB, han som utpressade Otto.
-Va, Tonny Ahlers? -Han vägrar gå tills han träffar dig.
Jag har redan förklarat att jag vet inte var herr Frank är.
Visst. Försvunnen i Schweiz.
Om inte detta gäller kryddor, har jag inget att säga. Kan du gå?
Saker har förändrats. Se dig omkring.
Staden är annorlunda. Inga fler smutsiga judar.
Grattis.
Marknadspriset beror på bristen.
Man får ännu mer pengar om man anger judar som gömmer sig.
Kom igen, du vet var familjen Frank är.
Jag ska hitta nån som vet. Det kan lika gärna vara du.
Du får en rejäl andel.
Fundera på det.
-Han sa att… -Jag hörde.
Tror du att han misstänker att de är här?
Hallå.
Gerrit! Jag trodde jag hade missat dig.
Mannen som gick nyss, han drev omkring när jag kom.
Jag uppehöll honom.
Ni ville nog inte att han ser vilken stor beställning ni har.
Och akta er för honom. Han är farlig.
Ha en bra dag. Ha det så bra.
Menade Gerrit det jag tror han menade?
Som om det vore allmän kunskap! "På grund av judarna ni gömmer."
Tonny Ahlers kanske också vet det?
Jag vet inte. Jag tror inte det.
Varför skulle han ge mig en andel? Det här är illa.
Vad? Vad är det?
Fru Frank, ni får inte vara här.
Jag ville komma bort en stund.
Sen såg jag solskenet i hallen. Jag behövde lite solsken.
Får jag prata med dig?
Självklart fru Frank, men där inne.
Nej, jag klarar inte av att vara där inne.
Med deras oändliga pladder och planeringar,
och hurrande om krigets slut som om det redan hade hänt.
Som om våra flickor var fria och utom fara.
Jag skäms så.
-Skäms? -Ja.
Jag har en dålig känsla, Miep. Jag kan inte släppa den.
Det är som ett svart hål i magen som säger att kriget aldrig tar slut.
Och Margot tittar på mig och Anne tittar på mig, och…
de har ett ljus i ögonen.
Så mycket hopp…
Och...
Jag kan inte titta på dem.
Jag dödar det.
Jag förstör deras hopp om de tittar mig i ögonen.
Det har gått två år, Miep.
Två år sedan jag var utomhus.
Är det bättre?
Säg att det är bättre där ute.
Det är bättre att ni stannar inne just nu.
Ja.
APOTEK
Vet du att det är brist på gummi? Vi ska konfiskera din cykel.
Men jag måste cykla till jobbet. Jag har dokument på det.
Krigskassan behöver cykeln.
Vill du inte bidra?
Nej, jag jobbar för staten, vår stat.
Jag jobbar med Bram Becker. Ni kan inte ta min cykel.
Ska du bestämma vad jag ska göra?
Nej, jag ber om ursäkt.
Tänker du tjafsa emot, socialarbetare?
Tror du att du förtjänar särbehandling?
"Jag slipper!"
-Jag menade inte… -Gillar du att arbeta för staten?
Det finns ett arbetsläger i Tyskland som kan behöva din passion.
-Kom. -Hallå, hallå.
Jag har inte gjort nåt fel.
Berätta igen vad som hände.
Fru Frank kom ut till kontoret.
-Jag svimmade nästan. -Varför gjorde hon det?
De börjar stressa. Och slarva. Vi börjar alla slarva.
Och vi tror att Gerrit vet, potatismannen. Han sa det inte rakt ut, men…
-Vi måste vara mer försiktiga. -Hur kan vi vara det?
Vi måste mata folk.
Vi gör det rätta, men folk börjar klura ut det.
Vi måste flytta på dem. De kan inte stanna här.
Flytta på dem? Åtta personer?
Han har rätt. Vet vi om någon gömmer folk utanför stan?
Hur ska vi ta dem dit? Herr Frank låter dem inte resa separat.
Vi kan inte ta ut åtta personer på gatan.
Ska vi låsa in dem, då?
Är mindre frihet verkligen lösningen?
Tänker du svara?
Opekta.
Gör inget.
Säg åt dem att vänta. Snälla! Jag kommer strax.
Herregud.
-Vad är det? -Inget. Det var ingen.
-Incheckning av fånge. -Stå still.
Jag jobbar för kommunen.
-Jag är socialarbetare. -Tyst.
Ni gör ett misstag. Jag har viktigt jobb att göra.
Vart ska du? Vi måste checka in honom.
Vi ska ta oss ett snack. Jag gillar inte hans prat.
-Jag har viktigt jobb att göra. -In med dig.
Det är ett missförstånd. Jag gör bara mitt jobb.
Berätta, socialarbetare, jobbar du med Bram Becker?
Ja, det har jag ju sagt.
Ja, det tror jag säkert du gör.
Spring.
Jag låtsas ha blivit övermannad av en okänd nederländare.
Han rymde från häktet.
Va? Om jag springer, skjuter du mig i ryggen.
Spring, din idiot, innan nån ser!
Hälsa Bram Becker från mig.
Jag försökte säga nej till dem.
-De borde ta honom. -Så där, ja.
Nej, ni kan inte ta honom till sjukhuset.
Jo, vi måste.
Jan kommer snart med pilbarken.
Det är för sent för pilbark.
-Han behöver riktig vård. -Är ni säkra att han dör?
Nej, men vi vet inte vad det är.
Ja, men om han blir tagen, dör han.
Vi blir arresterade och ni blir arresterade,
och även hans mor, och hans mor, vår hyresvärdinna och åtta andra.
Barn. Och de kommer att dö. Så många människor. Så om…
Här är han. Jan, Jan, pilbarken.
Jag sa att det är för sent för pilbark.
Testa. Jan?
Jag har inte den.
Va? Jag bad dig göra en enda sak.
Vi sticker. Jag vägrar ha ett liv till på mitt samvete.
-Herregud! -Kuno!
Åh, gud.
Jag mår…
så mycket bättre.
Ja, det känns bättre.
Jag var där uppe och hörde en man skrika. Mår alla bra?
-Ja, alla mår bra. Bara bra. -Ja! Allt är bra.
Allt är bra. Förlåt. Jag tappade strykjärnet på foten.
Jag tjöt som en siren.
-Tack för omtanken. -Ingen fara.
Lägg is på den.
-Tack. -Ja.
-Okej. -Tack.
Det var som om en hammare bankade i mitt ansikte.
Och sen gick det över.
Det var nog en infekterad böld som sprack.
Vi måste titta till honom så inte infektionen förvärras,
men han verkar må bra.
Vad bra.
Tack och lov att vi har två underbara sköterskor här, eller hur, Kuno?
-Vad är det? -Inget.
Jag bad dig om en sak. En sak.
Jag matar åtta judar på jobbet, du tar in fem till i mitt hem.
Och du har inte tid att hitta lite pilbark?
Jag köpte pilbark, men sen blev jag arresterad.
Va?
Det är lugnt, de släppte mig. De tog bara min cykel. För däcken.
Varför grep de dig?
-För att de kan, Miep. -Vad gjorde du, då?
Inget. Jag sa att jag behövde min cykel och plötsligt var jag olydig.
Vad sa du?
Varför förhör du mig?
För att jag har föreställt mig att vi släpar ut Kunos döda kropp,
och slänger den i kanalen!
Jag vet inte vad vi hade gjort annars.
Allting faller samman och du…
Jag kommer hem och du vill fira vinsterna eller…
Jan…
Fru Frank kom ut från vinden i dag.
-Va? -Ja, hon bara gick rakt ut.
Hon kunde ha gått ut på gatan.
Hon kunde ha gått till frisören.
Hon håller på att bryta ihop,
och jag kanske också gör det. Då får du handskas med det med.
Och ändå tar du hem mer folk.
Till slut hjälper vi dem inte, vi utsätter de för större fara.
Det måste finnas en gräns!
Nazisterna tar fler och fler människor varje dag.
Så vi måste rädda fler och fler.
Okej, vi kanske inte kan börja fira, men vi får inte sluta helt.
Vi får inte nånsin undra om vi kunde ha gjort mer.
Tror du inte jag vet det?
Vart ska du?
Jag ska sitta uppe med Kuno och se till att han överlever.
Jag ska prata med Bram i morgon och se om vi kan hitta
ett sätt att få ut fyra judar ur en stad som är i lockdown.
Och jag får mata dem på nåt sätt.
Och smuggla in en illegal radio till de åtta andra
-som jag gömmer på jobbet. -Det är ingen tävling!
Nazist.
Okej, nu går vi. Kom igen, hitåt.
Får vi nya id-kort när vi kommer fram?
Er nästa kontakt kommer ha dem redo.
Du har haft fullt upp.
Vad ska du göra när vi är borta?
Jag kommer nog på något, Max.
-Halt! -Vänta! Vänta!
Rör er inte.
Upp med händerna mot väggen.
Gör som han säger. Mot väggen, kom igen.
Vi ses efter kriget.
Vi kan springa.
-Ska vi springa? -Nej.
Gör som han säger. Vad de än ber er göra, gör det.
Lyssna på socialarbetaren. Vänd er om.
Kom igen.
Detta… är vår kontakt.
In i lastbilen med er, allihop. Skynda.
In i lastbilen.
Era jävlar!
Hallå?
Herr Kleiman? Herr Kugler?
Så vårdslöst! Så slarvigt!
Alla stolar runt radion,
den olagliga radion, lyssnande på BBC. Förstår ni hur farligt det är?
Tänk om det varit razzia? Man ser att folk bor här!
-Miep, lyssna. -Förlåt, ni får inte gå ner
efter stängning längre. Ni måste stanna här.
Jag gillar inte det, men ni bad mig hålla er vid liv
-och om ni inte hjälper mig… -Miep.
De allierade har landat i Frankrike.
De kallar det för Dagen D.
-Va? -De är här.
Därför lyssnade vi där nere.
-Var landade de? -I Normandie.
Precis som drottningen sa. Vi ska bli friade.
Radion, Miep. Tack!
Normandie. Här.
När, Otto? I slutet av året?
Det är möjligt. Jag gissar på mitten av oktober.
Tror du vi kan gå till skolan till höst?
Det är möjligt, älskling.
Först och främst ska jag gå till en tandläkarklinik. Inget illa menat.
-Gerrit? -Hej, får jag komma in?
Det är inte din vanliga dag. Är allt bra?
En av mina leverantörer hade överskott.
Du kanske vill ha något sött för en gångs skull.
Eller så kan du dela med dig av dem med någon du känner
som skulle gilla dem.
Jordgubbar!
-Otroligt! -Herregud!
Herregud.
-Vi kan inte äta upp alla. -Nej, men vi kan försöka.
Ibland måste man fira en stund. Så vi ska koka sylt!
Jag stängde tidigt. Jag har låst ordentligt där nere.
Vi har ett dussin händer och en mästare i syltkokning.
-Vem är det? -Jag.
Världens bästa…
Vänta. Försök. Okej, redo?
Jag vill testa.
De tar sig nog norrut.
-Jag håller inte med. -Vad tror du, Miep?
Jag tror… att ni stjäl jordgubbar!
Ja, det har vi konstaterat.
Jag tror inte vi behöver allt.
Vem är experten på sylt? Du eller jag?
Miep börjar bli kaxig.
Nej, Miep är perfekt.
Jag ska nog flytta till Palestina. Jobba i en kibbutz.
Va? Nej, det är för långt borta.
-För långt borta? -Jag hänger med.
Jag vill bli barnmorska. Hjälpa bebisar att födas.
Du då, mamma? Vad ska du göra efter kriget?
Ja, vad vill du göra?
Jag har inte tänkt på det. Kanske…
känna solskenet i våra ansikten tillsammans. Utomhus. Ja.
Vi vet att Anne ska bli författare.
En dag kanske hon hamnar i Hollywood
som människorna på hennes vägg.
Om du ska ge ut din dagbok vill jag läsa den först.
Absolut inte.
Bara det om mig. Skrev du om när mitt hår fastnade i vasken?
Jag sa ju att ni får läsa den när den är klar, inte innan dess!
Tack för detta.
Ni kan tacka Gerrit, potatismannen.
Jag minns när vi först träffades.
I flera dagar försökte du förbättra sylten,
lära dig alla misstag och tricks. Du gav aldrig upp.
-Jag ville ha jobbet och gjorde som ni sa. -Och du hatade varje sekund av det.
"Herr Frank, jag är ingen hemmafru och jag vill aldrig bli en!"
Varför sparkade ni inte mig?
Kan du tänka dig om jag hade gjort det?
-Pappa! -Ja?
Vad ska du göra efter kriget?
Samma sak jag gör nu.
Läsa Dickens och lyssna på allt underbart oväsen
som min familj för.
Men jag ska äta choklad…
och dricka riktigt, sjuhelsikes kaffe.
Och vi slipper dela det där hemska, stinkande badrummet.
Bra sagt. Hemskt.
Vad?
Allt känns annorlunda.
Staden, människorna, luften. Bara för att de allierade kommer.
Inget har förändrats. Se dig omkring.
En död man flöt i kanalen för några veckor sedan.
Du har rätt.
På sistone har det känns som att inget kan återgå till det normala.
Men i dag…
Jag kan föreställa mig det. Känner du det?
Jag vill, men…
jag måste ändå hämta inköpslistan varje morgon,
och ge dr Pfeffer hans brev från Lotte,
och berätta för Anne vad jag har gjort under dagen.
Och hindra fru van Pels och fru Frank från att döda varandra.
Det hjälper inte att tänka så.
Jag måste fortsätta med det jag gör tills de är fria.
Då… då kommer det kännas annorlunda.
Du är hemsk.
-Kaffet är klart om ni vill ha det. -Tack.
Är det nåt roligt?
Kugler.
Kugler? Vad…?
Det finns dussin ord jag kan beskriva honom med innan "rolig".
Vad gör du där nere?
Gud, vi kommer hitta bönor tills kriget är slut.
Rör dig inte.
Sitt still.
Undertexter: Monika Dwornik