Kdysi dávno, pradávno v daleké vesnici
žil starý muž se starou ženou.
Neměli žádné děti a byli velmi osamělí.
Až jednoho dne stará žena prala prádlo u řeky
a proud k ní přinesl obrovskou broskev.
Žena ji se svým mužem rozřízla
a jaké překvapení…
Našli malého chlapce.
A tak ho pojmenovali Momotaró,
tedy „broskvový chlapec“.
Starý muž se ženou svého broskvového chlapce velmi milovali
a dobře ho vychovali.
Až se jednoho dne
statečný Momotaró vydal bojovat s klanem krutých démonů.
Jsi v pořádku?
Kde jsi byl?
Proč jsi nezavolal? Celé jsi to prošvihl.
V práci jsme měli potíže.
Musel jsem to pořešit. Nikdo jiný zůstat nemohl.
Co…
Co tím myslíš?
To jako vážně?
Ty jsi opilý?
Maso.
To bys nepochopila.
Když se podělá něco, na čem ti fakt záleží, je to hrůza.
Ale tobě na ničem nesejde…
Naser si.
Mně na věcech záleží.
Když chceš být kretén, tak se aspoň neboj mluvit anglicky.
Nebo se ty nauč japonsky.
Řekni mu, žes přišel pozdě a díval se zezadu.
Já mu lhát nebudu.
Musí si zvyknout na zklamání.
Nemůžeš ho ochraňovat napořád.
Tvůj špatný den neomlouvá to, že zkazíš den i jemu.
Mami.
- Mami. - Suzie?
Suzie.
Hele, už vystupujeme.
AUTOR KNIŽNÍ PŘEDLOHY
No tak. Brzo budeme u mé rodiny, jo?
Už jen kousek a jsme tam.
Pěkně v bezpečí.
Copak je?
Kyvadlový spoj k farmě očividně zrušili.
Napořád?
- A tys to nevěděla? - Asi je to novinka.
Tak jo. Nemůžeš zavolat svojí rodině,
ať pro nás přijedou?
Určitě by nás vyzvedli Rosie, traktorem mého strýce.
To by se ti moc líbilo.
Ale nemůžeme jim zavolat, že jsme tady.
Není tu signál.
Co ty?
Tak co teď?
Další vlak zpátky jede až ráno.
Tak asi půjdeme pěšky, ne?
Jsou to jen dvě hodiny.
Tvoje rodina o nás neví?
Odjely jsme narychlo.
Viděly jste ho vystupovat?
- Ne. - Z té zimy špatně detekuju.
Kde se tu sakra vzal?
Sakra.
Jak dlouho, že se tam jde?
Hele, nechci rýpat,
ale měly bychom zvážit jiné možnosti, než se necháme vést tou…
Haló? Stojím přímo tady, víš?
Na dlouhou chůzi nejsme připravené.
- Hlasuju proti. - Dobře.
Tak co jinýho navrhuješ?
Přenocujeme tady a umrzneme?
Nebo se necháme odprásknout těma hajzlama, co mi zničili dům? Do prdele.
Něco fungovat musí. Něco musí být v pořádku!
Aktivuju si protiskluz.
Dobře. Tak jdeme.
Noriko.
Pardon, že jdu tak náhle.
Zapomněla jsem si přístroj.
Nezahrajeme si spolu šógi?
Máme tu oslavu vnukových narozenin.
Byla bych tě pozvala.
Ale myslela jsem, že…
Že mám jiné plány?
Přesně tak.
Mám toho dnes moc.
Že Rikuovi přeju všechno nejlepší.
Takový hodný chlapec.
Už bohužel musím jít.
Suzie.
Co to bylo?
Já jsem nic neslyšela.
Asi jen veverka.
Suzie, přemýšlela jsem o tom a z načasování té pojistky se zdá,
- že Masův otec o tom zřícení věděl. - Dost! Jo?
O tom už jsme mluvily.
Žádné odpovědi nejsou.
Musím čůrat.
Jak daleko ještě?
Možná tak ještě dvě hodiny?
Říkala jsi dvě hodiny celkem.
Jdeme správně?
Jistě.
Jsi si tím jistá?
Chápeš, že ta otázka je urážlivá, že jo?
Jako malá jsem si tu hrávala na schovku.
- Kdo myslíš, že vyhrával? - Promiň.
Půjdeš se vyčůrat?
Já nasbírám výhonky a na farmě si je osmahneme.
Mohla bys hlídat, aby mě nezabili s vystrčeným zadkem?
Já té naší průvodkyni přírodou až tak úplně nevěřím.
Nemáme na výběr. Teď už jí věřit musíme.
Opravdu?
Na zastávce před tou naší byl obchod. Můžeme jít zpátky po trati.
Poprosit o pomoc?
Je na ní něco divného.
Víš?
Pořád se až moc snaží.
Jo. Prostě jí ještě nebylo třicet.
Musíme se ptát, proč…
Panebože!
Co? Co je? Vidělas něco?
Ty vole.
No jo.
Jsou starý.
To musí být první kalhotky na světě.
Máš tolik jiných pěkných. Proč je nenosíš? Zasloužíš si cítit se dobře každý den.
Nelez mi do šuplíku s prádlem, ty perverzačko.
Jestli si potřebuješ půjčit kalhotky, stačí říct.
Tyhle mám pro štěstí, jasný?
Můžeme jít?
Porota potřebuje vědět, proč jsou pro štěstí.
Na vysoké škole
jsem prováděla jednu návštěvu, co přijela přednášet ekonomii.
A ty a on…
Ona a já.
- Prosím, pokračuj. - To je všechno.
Je úžasná a úplně mi změnila náhled na svět.
- Nechala jsem si její kalhotky. - Ukradlas jí kalhotky?
Nechala jsem si je.
Ani nevím proč.
Protože věc, co nosí štěstí, si musíš nechat.
Proč je máš teď na sobě?
Nechceš trochu vody? Na.
- Napij se. - Počkej! Suzie!
Já to nechápu.
Co s tebou je?
Její syn se přece pohřešuje.
Je to máma.
Promiň, Suzie.
Víš, když jsem smutná, tak si zpívám.
- Znáš něco od Dolly Parton? - Já nezpívám, ale díky.
Suzie!
Sunny!
Přišla jsem na šógi.
Sunny!
To je ale nepořádnice.
Je bezpečný zastavit?
Musím si sednout.
Jistě.
Už tam skoro jsme, opravdu.
Kdo by tušil, že je tu tolik stromů.
Jo. Chápu.
Když jsme se sem s mámou po smrti táty přestěhovaly,
taky jsem nebyla nadšená.
Povídám: „Do hajzlu se stromama. Kde je mekáč?“
Mixxy. Kdy umřel?
Když jsem byla na základce.
Sakra, bylas ještě malá.
Promiň.
Promiň, nevěděla jsem to.
V pohodě.
Moje trauma tu bude i ráno.
Fakt, jsem v pohodě.
Stěhování na farmu pro mě bylo to nejlepší.
Co to?
Jo, tam někde.
Ale ne.
Jsi sám, ptáčku?
Můžu ti vytvořit vhodné ptačí prostředí, ve kterém se ti bude dařit.
No ano.
Ano, umím vytvořit vhodné ptačí prostředí.
Malý Hiroši?
Izumi? Joey?
Hej, holky! Pojďte sem.
Hele, co jsem našla!
Říkám mu Joey.
Cože? Ne. To ani náhodou.
Líbí se ti víc Hiroši?
Říkej mu, jak chceš, ale umírající ptáče si na triko nevezmeme.
Jen by nás zpomalovalo.
Ale, Suzie, potřebuje nás.
Ten má větší šanci na přežití bez nás.
Udělej mu laskavost a vrať ho tam.
- Joey nemůže za to, že jsme se ztratily. - Neztratily.
Tím posledním mostem sis jistá nebyla.
Vrať ho tam.
Můžeme odtud krucinál zmizet, než nás najdou?
Na farmě je inkubátor.
Až tam dorazíme, uvařím Suzie omeletu.
Pokud tam dorazíme…
To tím nemyslím, chceš ho zachránit, ne?
Ale Suzie řekla…
Suzie říká spoustu věcí.
Nemyslí to tak.
Když ho tu necháme, asi umře.
Neboj se.
Budu tvoje maminka.
Jez, maličký.
- Co s tebou je? - Automatická funkce. Zahřívání baterie.
Kéž bys ji měla i ty.
Propána.
Sunny, spi.
Panebože.
Do hajzlu. Určitě mě viděl.
Myslíš, že je…
Sunny, vzbuď se.
To je ten z vlaku.
No nekecej.
Už je pryč.
Asi je to jakuza.
No nekecej.
Mixxy, jak daleko ještě?
Spíš bychom se měly ptát, jestli ta farma vůbec existuje.
Ježíši, Sunny.
Jistěže existuje. Proč bych lhala?
To nevím.
Moc dobře tě neznáme.
Tak hele, tebe taky ne.
Možná nás máš zabít ve spánku.
Jak nás ten chlap našel?
Jak věděl, kde přesně jsme?
Cože? Jak to mám sakra vědět?
Panebože. Nemůžeš s tím přestat?
- Takhle věděl, kde jsme. - Ne. Přestat nemůžu.
Protože čím déle se tu potulujeme v zimě,
tím víc energie vynaložím na chod svých základních funkcí.
Co to vůbec znamená?
Když se brzo nedobiju, vypnu se
a nebudeme mít světlo.
Ježíšikriste.
Mixxy, jak daleko ještě? Mixxy.
Krucinál. Já nevím.
Promiň.
Ztratily jsme se.
Ty na ni nebudeš křičet?
V takových chvílích ráda házíváš botou.
Do háje, proč jsi něco neřekla?
Asi jsem prostě…
doufala, že to dobře dopadne.
Chtěla jsem napravit, že nám nejel ten spoj.
Pak jsem se zamotala
a čekala, až uvidím něco povědomýho.
Něco, co poznám.
Mrzí mě to.
Mrzí tě to?
Takhle lidi umírají.
Tohle nám nepomůže, Sunny.
Panebože.
Bože. Promiň.
Moc mě to mrzí.
To je dobrý. Chápu to.
Ano?
Jo.
Udělala chybu.
Je to člověk.
Opravdu. Mrzí mě to.
Podáš jí kapesník?
Má baterka.
Kapesníky mi došly.
Tak jo.
Prostě půjdeme dál.
Dobře?
Mixxy, hele.
Je to bezpečný?
Jo. Kdyby nám ten chlap chtěl něco udělat, už by to udělal.
Nevadí, když se vypnu?
Sunny, spi.
Promiň, že jsem tě sem dotáhla.
Jsem si jistá, že jsem sem dotáhla já tebe.
Promiň, že je na tebe Sunny tak hnusná.
Její algoritmus asi nechápe, proč mi pomáháš.
I když se sotva známe.
Chceš slyšet něco hustýho?
O houbách?
Určitě.
Lidi si mysleli, že spolu stromy soupeří o výživu.
Že přežijou ti nejsilnější.
Že jsou jako vlci samotáři.
Ale ukázalo se, že jsou propojené podzemní sítí hub.
Když má jeden strom potíže,
ostatní mu pomocí těch hub pošlou výživu, aby ho zachránily.
A nejen ty příbuzné.
Může to být jakákoli stará borovice u cesty.
Tak to zkrátka dělají.
Já jsem umírající strom?
Občas.
Ale jindy jsem umírající strom já.
Platí to pro obě.
Nechceš se trochu vyspat?
Já budu držet hlídku.
Tady já určitě neusnu.
Mami.
Jsi v pořádku, zlato?
Kam šel táta?
Miláčku.
Asi je na záchodě.
Viděl jsem, jak odešel.
Někdy, když nemůže usnout, jde se projít.
Pročistit si hlavu.
A na co si teda bral kufr?
Nemůžeme mu zavolat?
Jasně, broučku.
Zavolej Masovi.
Volám Masovi.
Kdo je nejhodnější miminko na světě?
Počkat.
To je další pták?
Ne.
Proto ti dochází šťáva?
Udržuješ ho při životě?
Co se děje?
- Nechala si tu podělanou vránu. - Mixxy říkala, že můžu.
Tak hele. Moment. To jsem neříkala.
Říkalas, že je na farmě inkubátor.
Jo, ten jsem zmínila,
ale tvoji osiřelou vránu jsem do něj nepozvala.
Ale ano. Naznačilas…
Tohle dělá schválně! Sabotuje mě!
Poslyš, Sunny, to ty toho podělanýho ptáka držíš.
Jasný?
Ale nepřekvapuje mě to.
Samozřejmě, že jsi prolhaná. Vyrobil tě Masa.
Chtěla jsem ti to říct, jenže…
Je tu.
Panebože.
To není on.
Nepanikařte.
Je to medvěd.
Cože? Medvěd? Co?
Asi cítí ten zpropadenej pomeranč.
Co uděláme? Utečeme?
Ne. Nikdy neutíkej.
Hraj mrtvou. Nebo házej věci.
Dobře. Můžu hodit svoje boty.
Hořkosladké vzpomínky…
Co to děláš?
Bojí se hluku!
…nic víc si s sebou neodnesu.
Tak sbohem.
Prosím, už neplač.
Oba víme, že to není to,
co potřebuješ.
A já tě budu milovat navždy.
Tak jo.
Teď můžeme utéct.
Dobré ráno!
Strejdo!
Joey.
Mrzí mě, že umřel.
Jsi v pořádku?
Ale to jsem chtěla.
- Ježíši, Sunny. To je… - Patologické?
No jo, je to fakt hrozný.
Jen jsem ti chtěla porozumět.
Jaké to je být matkou.
Ani se nesnaž.
Nepřeju si to.
Já jsem strašná matka.
To není pravda.
Tak proč jsem ho nechala odletět?
Věřilas manželovi.
No právě.
Jsem fakt blbá.
Hele, vážně ti Mixxy řekla, ať toho ptáka odneseš?
Asi jsem ji špatně pochopila.
Možná jsem žárlila.
Měla jsem to poznat.
Byly tam známky.
Jaké?
Naprosto nepřehlídnutelný.
Začal se z práce vracet pozdě.
Nespal.
Byl tak nespolehlivej.
Přišel na Zenovo školní divadlo naprosto ožralej.
Říkal, že má potíže v práci.
A já myslela, že mluví o těch ledničkách.
A pak najednou odešel.
Aniž by mi o tom řekl.
Celou noc byl venku.
Věděla jsem, že se něco děje.
Ale ignorovala jsem to.
Maso.
Zavolej…
„Nebrat.“
Copak je? Jsi v pořádku?
Za nikým jiným jít nemůžu. Musím je ochránit.
- Kam tě vezl? - Nevím.
Ale určitě jich mám víc.
Víc vzpomínek.
Zatím se k nim neumím dostat.
Ale dostanu, dobře?
Slibuju.
Kde jsi byl?
Zen se bál.
Teď už je to jedno. Všechno už je v pořádku.
Zařídil jsem to.
Co to znamená „zařídil“?
Co jsi sakra prováděl? Kde jsi byl?
Tak jo.
Omlouvám se.
Dělala sis starosti.
Sunny, teď jsem si vzpomněla…
Sunny?
Sunny!