Engang for længe siden i en landsby langt herfra
boede der en gammel mand og en gammel kvinde.
De havde ingen børn, og de var vældigt ensomme.
Men en dag vaskede kvinden tøj ved flodbredden,
da en enorm pære kom flydende med strømmen.
Da kvinden og hendes mand skar i den,
fandt de en lille dreng indeni.
De valgte at kalde ham Momotarō,
som betyder "ferskendrengen".
Den gamle mand og gamle kvinde elskede drengen så højt
og opdrog ham godt.
Men en skønne dag
drog tapre Momotarō ud i krig mod en ond dæmonklan.
Er du okay?
Hvor var du?
Hvorfor ringede du ikke? Du gik glip af det hele.
Der var knas på arbejdet. En større oprydning.
Ingen andre kunne blive.
Men hvad…
Hvad mener du med det?
Seriøst?
Er du fuld?
Masa.
Du forstår det ikke.
Det gør ondt, når noget, du holder af, ender i noget lort.
Men du holder jo aldrig af noget, så…
Fuck dig.
Vel holder jeg da af ting!
Vil du være en røv, så vær det i det mindste på engelsk.
Eller du kunne lære japansk.
Sig, at du kom for sent og så med nede bagfra.
Jeg vil ikke lyve.
Han skal vænne sig til skuffelse.
Du kan ikke beskytte ham for evigt.
Din dårlige dag skal ikke ødelægge hans.
Mama.
Mama. Mama.
- Mama. - Suzie?
Suzie!
Hej. Det er vores stop nu.
BASERET PÅ BOGEN AF COLIN O'SULLIVAN
Vi er snart hjemme hos min familie, okay?
En hurtig bustur, og så er vi der. I sikkerhed.
Hvad er der?
Bussen til gården kører åbenbart ikke mere.
Aldrig mere?
- Vidste du ikke det? - Det er nok nyt.
Okay. Kan du ringe til din familie og bede dem hente os?
De ville hente os i Rosie, min onkels traktor.
Hende vil du elske.
Men vi kan ikke ringe og sige, at vi er her.
Der er ingen dækning.
Hvad med dig?
Okay, hvad gør vi så?
Det næste tog retur går først i morgen tidlig.
Vi kunne måske gå. Det tager kun et par timer.
- Ved din familie ikke, vi er her? - Vi tog jo hurtigt afsted.
Så du ham stå af toget?
- Nej. - Min LiDAR duer ikke i kulden.
Hvor fanden kom han fra?
Fuck, fuck…
Hvor langt er der at gå?
Jeg vil ikke være en røv,
men jeg synes, vi skal finde andre muligheder, før vi følger råd fra…
Hallo? Jeg står lige her, ikke?
Vi er ikke klædt på til en vandretur.
- Jeg stemmer nej. - Okay.
Okay, hvad skal vi så gøre? Skal vi bare overnatte her og fryse ihjel?
Eller blive skudt af de røvhuller, der smadrede mit hjem?
For fanden da! Noget må da virke. Noget må sgu da gå godt!
Jeg aktiverer vejgrebet.
Godt.
Godt. Vi går.
Noriko-san.
Undskyld, jeg kommer uanmeldt.
Jeg kan ikke finde min enhed.
Jeg tænkte, du måske ville spille shogi?
Fødselsdagsfest for mit barnebarn.
Jeg ville jo have inviteret dig.
- Men jeg tænkte, du måske… - Skulle noget andet?
Netop.
Travl dag.
Hils Riku-kun fra mig. Han er en god dreng.
Og så må du have mig undskyldt.
Suzie-san.
Hvad var det?
Jeg hørte ikke noget.
Det var nok et egern.
Suzie, jeg har tænkt over det, og policens timing får det til at se ud,
- som om Masas far stod bag ulykken. - Stop så!
Det har vi talt om. Der er ingen fucking svar.
Jeg skal tisse.
Er vi der snart?
- Måske om to timers tid? - Du sagde to timer i alt.
- Går vi den rigtige vej? - Selvfølgelig.
Er du sikker?
Kan du godt høre, at det lød som en fornærmelse?
Som barn legede jeg her med mine fætre og kusiner.
- Hvem tror du vandt i gemmeleg? - Undskyld.
Tis nu bare.
Jeg plukker grønt imens, som vi kan stege på gården.
Holder du udkig, så jeg ikke bliver myrdet med røven bar?
Jeg har ikke den store tillid til vores naturguide.
Vi har intet andet valg end at stole på hende.
Har vi ikke?
Der lå en butik ved stoppet før vores. Vi kan følge sporene tilbage.
Og bede om hjælp?
Der er bare noget galt med hende. Ikke?
Hun anstrenger sig altid lige lidt for meget.
Ja. Sådan er det at være i 20'erne.
- Vi må nok spørge os selv, hvorfor… - Du gode gud.
- Hvad er der? Så du noget? - Hvad fanden?
Fald nu ned.
De er bare gamle.
Det ligner verdens første underhylere.
Du har så mange pæne par, du kan gå i. Du fortjener at føle dig pæn hver dag.
Og du holder dig fra mit undertøj, din klamme robot.
Vil du låne undertøj, kan du altid bare spørge.
Det er mit lykkepar, okay?
Skal vi gå?
Dommerne vil gerne høre, hvorfor de bringer lykke.
Da jeg læste, viste jeg en økonom, der skulle forelæse, rundt.
Og du og han…
Hun og jeg.
- Fortsæt bare. - Det var alt.
Hun er fantastisk og ændrede fuldstændig mit syn på verden.
- Jeg beholdt hendes undertøj. - Stjal du hendes undertøj?
Jeg beholdt hendes undertøj.
Jeg ved ikke hvorfor.
Men når noget bringer held, holder man fast på det.
Hvorfor har du dem på nu?
Vil du have vand? Her.
- Drik noget vand. - Vent! Suzie!
Det forstår jeg ikke.
Hvad fejler du? Hendes søn er forsvundet.
Hun er mor.
Undskyld, Suzie.
Når jeg er ked af det, kan jeg lide at synge.
- Kan du en af Dolly Parton? - Jeg synger ikke, ellers tak.
Suzie-san!
Sunny-chan!
Jeg kom for at spille shogi færdig med dig.
Sunny-chan!
Sådan en sjuskedukke.
Kan vi stoppe lidt? Jeg er nødt til at sidde ned.
Helt sikkert.
Jeg lover, vi næsten er der.
Tænk, at der kan være så skidemange træer.
Ja. Jeg ved det.
Da min mor flyttede os hertil, efter min far døde,
var jeg ikke vild med det.
"Fuck træerne. Hvor ligger Makku?", ikke?
Åh, Mixxy. Hvornår døde han?
- Da jeg gik i de store klasser. - Fuck. Du var kun et barn.
Undskyld.
Undskyld. Det vidste jeg ikke.
Det gør ikke noget. Mit traume er der stadig i morgen.
Og jeg er jo okay.
At flytte til gården var helt fint.
Hvad var det?
Derovre.
Åh nej.
Er du alene, lille fugl?
Jeg tror, jeg kan skabe et perfekt fuglemiljø, hvor du kan trives.
Ja, jeg kan.
Ja, jeg kan skabe det perfekte fuglemiljø.
Lille Hiroshi?
Izumi? Joey?
Hej, venner! Kom lige her.
Se, hvad jeg fandt!
- Den skal hedde Joey. - Hvad? Nej. Glem det.
Hvad med Hiroshi?
Kald den, hvad du vil,
men vi slæber ikke også rundt på en døende fugleunge.
- Vi skal ikke forsinkes yderligere. - Men den trænger til hjælp.
Den har nok større chancer for at overleve uden os.
- Læg den nu tilbage. - Det er ikke Joeys skyld, vi for vild.
- Vi er ikke faret vild. - Du var mindre sikker ved den sidste bro.
Læg den tilbage!
Og kan vi så skride herfra, før de finder os?
Vi har en rugemaskine på gården.
Okay, jeg laver en omelet til Suzie. Hvis vi når frem…
Jeg mente, hvis du vil beholde den?
Men Suzie sagde…
Suzie siger så meget. Hun mener det ikke, vel?
Den dør nok, hvis vi går fra den.
Bare rolig.
Jeg kan være din mor.
Spis, stump.
- Hvad fejler du? - Autofunktionen varmer mit batteri.
Gid du også havde et.
Åh gud.
Sunny, sov.
Åh gud, nej.
Hvad fanden? Han så mig jo.
Tror du, han…
Sunny, vågn op.
- Det er ham fra toget. - Ja, det kan jeg sgu da se.
Han er væk nu.
- Jeg tror, han er yakuza. - Det tror jeg sgu også.
Hvor langt er der til gården?
Jeg tror hellere, vi skal spørge, om der er en gård.
Kors altså, Sunny.
Gården findes. Hvorfor skulle jeg lyve om det?
Det ved jeg ikke. Vi kender dig ikke så godt.
Vi kender heller ikke dig ret godt.
Måske er du programmeret til at dræbe os, når vi sover.
Hvordan fandt manden os, hvad?
- Hvordan vidste han, hvor vi var? - Hvad? Det ved jeg sgu da ikke.
Gider du godt stoppe?
- Sådan vidste han det. - Nej. Jeg kan ikke stoppe.
Jo længere vi vandrer formålsløst rundt i kulden,
jo mere energi skal jeg bruge på at holde gang i grundfunktionerne.
Hvad mener du?
Lader jeg ikke snart op, slukker jeg, og så er der ikke mere lys.
Kors i røven.
Mixxy, er vi der snart? Mixxy.
Pis. Det ved jeg ikke. Undskyld.
Vi er faret vild.
Skal du ikke råbe ad hende?
Nogle gange kaster du med sko, når den slags sker.
Hvorfor fanden sagde du ikke noget?
Jeg tror…
Jeg håbede, det ville gå i orden.
Jeg ville fikse det efter det med bussen.
Jeg mistede orienteringen, og ventede på at se et pejlemærke.
Noget, jeg kunne kende.
- Undskyld, ikke? - "Undskyld"?
- Folk dør af den slags. - Det der hjælper ikke, Sunny.
Du gode gud.
Undskyld.
Nej, jeg forstår det godt.
- Gør du? - Ja.
Hun begik en fejl.
Hun er menneske.
Det må du virkelig undskylde.
Har du et lommetørklæde?
Mit batteri.
Jeg har ingen lommetørklæder.
Godt.
Lad os gå videre. Okay?
Mixxy, se.
Tror du, det er sikkert?
Ja, hvis han ville gøre noget, havde han gjort det allerede.
- Må jeg godt slukke? - Sunny, sov.
Undskyld, jeg hev dig med herud.
Det var vist mig, der hev dig med herud.
Undskyld, Sunny var en skiderik.
Algoritmen kan nok ikke greje, hvorfor du hjælper mig.
Vi kender knap nok hinanden.
Vil du høre noget virkelig fedt? Om svampe?
Altid.
Før troede man, træerne kæmpede om næringsstofferne.
A la "de stærkeste overlever". Som ensomme ulve.
Men faktisk er de forbundet i et underjordisk netværk af svampe.
Når et træ har det svært,
sender de andre træer næringsstoffer via svampene for at redde det.
Og ikke kun dem, de er i familie med.
Det kan være et gammelt grantræ. Sådan er de bare.
- Er jeg et døende træ? - Nogle gange.
Men nogle gange er jeg det døende træ.
Det gælder begge veje.
Vil du prøve at sove lidt? Jeg kan holde udkig imens.
Jeg kan slet ikke sove.
Mor.
Mama.
Er du okay, skat?
Hvor er papa?
Søde ven.
Han er nok bare på wc.
Jeg så ham gå.
Nogle gange når han ikke kan sove, går han en tur.
For at klare tankerne.
Hvorfor tog han en kuffert med?
- Kan vi ringe til ham? - Selvfølgelig, tuttelas.
Ring til Masa.
Ringer til Masa.
Hvem er verdens bedste baby?
Vent. Er det en anden fugl?
Nej.
Løber du tør for batteri for at holde fuglen i live?
Hvad sker der?
- Sunny beholdt fandeme kragen. - Mixxy sagde, det var okay.
Hallo, stop lige. Det sagde jeg ikke.
Du sagde, der var en rugemaskine på gården.
Ja, jeg nævnte rugemaskinen,
men jeg sagde ikke, at din krageunge kunne bo i den.
Jo, du gjorde. Du sagde…
Hun gør det med vilje! Hun vil sabotere mig.
Du står selv med den skide fugleunge, Sunny.
Okay?
Det overrasker mig ikke. Selvfølgelig er du fuld af pis.
Masa lavede dig.
Jeg ville sige det, men…
Det er ham.
Åh gud.
Det er ikke ham.
Men ingen panik.
Det er en bjørn.
Hvad? En bjørn? Hvad?
Den kan sikkert lugte den skide appelsin. Hvad gør vi? Skal vi løbe?
Nej. Man må aldrig løbe.
Spil død. Kast noget.
Okay. Jeg kan kaste mine sko.
Bittersøde minder
Hvad fanden laver du?
De kan ikke lide larmen!
Er alt, jeg tager med mig
Så farvel
Græd nu ej
Vi ved begge, det ikke er, hvad du
Behøver
Jeg vil altid elske dig
Ja, jeg vil altid elske dig
Okay.
Nu kan vi løbe.
Godmorgen!
Onkel!
Joey.
Undskyld det med fuglen.
Er du okay?
Det var det, jeg ville.
- Kors, Sunny. Det er… - Ynkeligt?
Ja, det… Det er ret langt ude.
Jeg prøvede bare at forstå dig.
Hvordan det er at være mor.
Lad være med det.
Det skal du ikke.
- Jeg er en elendig mor. - Nej, jeg ved, det ikke passer.
Hvorfor lod jeg ham så flyve?
- Du stolede på din mand. - Nemlig.
Jeg er en kraftidiot.
Sagde Mixxy virkelig, du kunne tage fuglen med?
Jeg misforstod hende nok.
Jeg var måske jaloux.
Jeg burde have vidst det.
Tegnene var der.
Hvad for tegn?
Bøjet i fucking neon.
Han begyndte at arbejde over.
Han sov ikke mere.
Han var bare ikke pålidelig.
Han kom fuldstændig vissen til Zens skolekomedie.
Han sagde, det gik skidt på jobbet.
Jeg troede, han mente med de skide køleskabe.
Og så skred han bare.
Uden at sige noget.
Han var væk hele natten.
Jeg vidste, der var noget galt.
Jeg ignorerede det bare.
Søde Masa.
Ring til…
"Tag den ikke".
Hvad sker der? Er du okay?
Jeg kan ikke kontakte andre, men jeg må beskytte dem.
- Hvor skulle I hen? - Aner det ikke.
Men jeg ved, der stikker mere bag.
Flere minder.
Jeg kan bare ikke huske dem endnu.
Men det kommer, okay? Det lover jeg.
Hvor var du?
Zen var bange.
Det er lige meget nu. Alt er godt.
- Alt er ordnet. - Hvad mener du med, "alt er ordnet"?
Hvad fanden lavede du? Hvor fanden har du været?
Okay.
Undskyld.
Jeg gjorde dig urolig.
Sunny, jeg kan huske…
Sunny?
Sunny!
Tekster af: Helle Kaiser-Nielsen