Seniai seniai, tolimame kaime
gyveno senelis ir senelė.
Jie neturėjo vaikų ir buvo be galo vieniši.
Kol vieną dieną senutei skalbiant drabužius pakrantėje,
iš vandens iškilo milžiniškas persikas.
Moteris su vyru jį įpjovė
ir nustebo,
viduje radę berniuką.
Taigi, jie nusprendė pavadinti jį Momotaru,
o tai reiškia „persikų berniukas“.
Senelis ir senelė labai mylėjo savo persikų berniuką
ir labai gerai jį augino.
Kol vieną dieną
drąsusis Momotaras išsiruošė į kovą su žiauriu demonų klanu.
Tau viskas gerai?
Kur buvai?
Kodėl nepaskambinai? Tu…
Viską praleidai.
Darbe buvo problemų.
Reikėjo viską sutvarkyti.
Niekas kitas negalėjo pasilikti.
Ką…
Ką tuo nori pasakyti?
Tu rimtai?
Tu girtas?
Masa.
Tu nesuprastum.
Kai tai, kas tau brangu, nueina velniop, labai skaudu.
Bet tu neleidi sau nieko imti į širdį, todėl…
Užsikrušk.
Aš imu į širdį.
Jei nori būti paršas, bent jau išdrįsk įžeidinėti angliškai.
Arba tu galėtum išmokti japoniškai.
Pasakyk jam, kad pavėlavai ir žiūrėjai iš salės galo.
Nemeluosiu.
Jis turėtų priprasti prie nusivylimų.
Negali amžinai jo ginti.
Jei tau bloga diena, tai ne priežastis sugadinti dieną jam.
Mama.
- Mama. - Siuze?
Siuze.
Atvažiavom.
PAGAL KOLINO O'SALIVANO ROMANĄ
Netrukus nuvažiuosim į mano šeimos namus, gerai?
Greita kelionė autobusu pirmyn ir atgal.
Visiškai saugu.
Kas negerai?
Pasirodo, maršruto pro ūkį nebėra.
Išvis?
- Ir tu to nežinojai? - Turbūt jį atšaukė neseniai.
Gerai. Tai gal gali paskambinti šeimai?
Paprašyti, kad atvažiuotų mūsų paimti?
Jie tikrai mus paimtų su Rouze, dėdės traktoriumi.
Tau jis labai patiktų.
Bet negalim jiems paskambinti ir pasakyti, kad atvažiavom.
Čia nėra ryšio.
Tu prisijungus?
Gerai, tai kas dabar?
Traukinys atgal važiuos tik ryte.
Gal galėtume nueiti pėsčiomis?
Tik kelios valandos.
Tavo šeima nežino, kad atvažiavome?
Mes skubiai išlėkėme.
Matei, kaip tas tipas išlipo iš traukinio?
- Ne. - Įranga streikuoja dėl šalčio.
Iš kur, po galais, jis atsirado?
Šūdas.
Kiek, sakei, reiktų eiti?
Žiūrėk, tikrai nenoriu būti kiaulė,
bet manau, kad reiktų apgalvoti kitus variantus prieš pasikliaujant…
Alio? Aš stoviu štai čia, žinai?
Mes nepasiruošusios ilgam žygiui.
- Balsuoju prieš. - Gerai.
Gerai, tai ką mums siūlai daryti?
Nori nakvoti čia ir sušalti į ragą?
Ar palaukti, kol mus nušaus šikniai, nuniokoję mano namus?
Dėl Dievo meilės.
Kas nors turi pavykti. Kas nors turi būti gerai!
Įjungsiu padangų sukibimą.
Gerai.
Gerai. Einam.
Ponia Noriko.
Atsiprašau, kad taip užsukau.
Kažkur nudėjau savo prietaisą.
Pamaniau, gal norėtumėt sužaisti šogio partiją?
Nedidelis vakarėlis anūko gimtadienio proga.
Žinoma, būčiau jus pakvietusi.
Bet pamaniau, kad jūs…
Galiu turėti kitų planų?
Išties.
Daugybė reikalų.
Perduokite linkėjimus Riku.
Toks geras berniukas.
Tada atsiprašysiu.
Ponia Siuze.
Kas čia buvo?
Nieko negirdėjau.
Turbūt tik voverė.
Siuze, ilgiau apie tai pagalvojau,
atsižvelgiant į to poliso datą, atrodo,
- kad Masos tėvas žinojo apie katastrofą. - Gana! Gerai.
Mes apie tai kalbėjomės.
Nėra jokių sumautų atsakymų.
Man reikia pasisioti.
Dar toli?
Gal dar dvi valandos?
Sakei, kad dvi valandos iš viso.
Ar einam teisingu keliu?
Žinoma.
Tu tuo įsitikinusi?
Supranti, kodėl šis klausimas įžeidus, ar ne?
Augdama čia žaidžiau slėpynes su pusbroliais ir pusseserėmis.
- Kaip manai, kas kaskart laimėdavo? - Atsiprašau.
Gal tiesiog eik pasisioti?
Paskinsiu daržovių, galėsim pasikepti ūkyje.
Gal pasaugotum, kad manęs nenugalabytų plika subine?
Nelabai pasitikiu mūsų gide štai ten.
Nemanau, kad turim pasirinkimą. Tiesiog turim dabar ja pasitikėti.
Bet ar tikrai?
Stotelėje prieš mūsiškę buvo parduotuvė.
Galėtume grįžti atgal.
Paprašyti pagalbos?
Kažkas su ja ne taip.
Supranti?
Tarsi ji nuolat truputį persistengtų.
Taip. Taip būna, kai tau dvidešimt su trupučiu.
Tik, manau, turim paklausti savęs, kodėl…
O Dieve!
Kas? Kas nutiko? Ką nors pamatei?
Kas per velnias?
Gerai.
Jie tiesiog seni.
Jie atrodo kaip pirmieji pasiūti apatiniai.
Turi tiek daug gražių apatinių. Ko lauki?
Nusipelnai jaustis graži kasdien.
Būsiu dėkinga, jei nelandžiosi į mano apatinių stalčių, iškrypėle tu.
Jei reikia pasiskolinti apatinių, gali paprašyti.
Čia mano sėkmę nešantys apatiniai, aišku?
Galim eiti?
Deja, teisėjai turi sužinoti, kodėl jie neša sėkmę.
Kai mokiausi koledže,
mane paskyrė gide ekonomistui, atvykusiam dėstyti.
Ir tu su juo…
Aš su ja.
- Tęsk, prašau. - Viskas.
Ji nuostabi, ji visiškai pakeitė mano požiūrį į pasaulį.
O aš pasilikau jos apatinius.
Pavogei jos apatinius?
Pasilikau jos apatinius.
Net nežinau, kodėl.
Nes kai daiktas neša sėkmę, turi jį pasilikti.
Bet kodėl mūvi juos dabar?
Nori gurkšnelio vandens? Imk.
- Atsigerk vandens. - Palauk! Siuze!
Aš nesuprantu.
Kas tau negerai?
Jos sūnus dingo.
Ji mama.
Atsiprašau, Siuze.
Žinai, kai man liūdna, mėgstu padainuoti.
- Moki kokią nors Doli Parton dainą? - Nedainuoju, bet ačiū.
Ponia Siuze!
Siuze, mieloji!
Atėjau užbaigti mūsų šogio partijos.
Siuze, mieloji!
Na ir apsileidėlė.
Manai, saugu trumpam sustoti?
Man išties reikia prisėsti.
Žinoma.
Jau beveik atėjom, garbės žodis.
Kas žinojo, kad gali būti tiek daug sumautų medžių.
Taip. Suprantu.
Kai mama persikraustė čia su mumis po tėčio mirties,
aš irgi per daug nesidžiaugiau.
Galvojau: „Velniop medžius. Kur mano „Makku“?“
O, Mikse. Kada jis mirė?
Kai mokiausi vidurinėje.
Velnias, buvai dar vaikas.
Užjaučiu.
Atleisk. Nežinojau.
Nieko tokio.
Trauma niekur nedings ir ryte.
Rimtai, aš nepalūžau.
Persikraustymas į ūkį buvo geriausias man nutikęs dalykas.
Kas čia buvo?
Taip, maždaug ten.
O, ne.
Tu čia vienas, paukšteli?
O jei pasakyčiau, kad galiu sukurti paukščiams tinkamą aplinką,
kurioje suklestėtum?
Taip, galiu.
Taip, galiu sukurti tinkamą paukščiams aplinką.
Mažasis Hirošis?
Izumis? Džojus?
Merginos! Ateikit čia.
Žiūrėkit, ką radau!
Pavadinsiu jį Džojumi.
Ką? Ne. Jokiu būdu.
Tau labiau patinka Hirošis?
Gali vadinti jį kaip nori,
bet mes nepaimsim dar ir gaištančio paukštuko.
Nereikia, kad dar kas nors mus stabdytų.
Bet, Siuze, jam reikia mūsų pagalbos.
Jei atvirai, manau, tas paukštis turi daugiau šansų išgyventi be mūsų.
Todėl padaryk jam paslaugą ir padėk atgal.
Džojus nekaltas dėl to, kad pasiklydom.
Mes nepasiklydom.
Neatrodei užtikrinta dėl to paskutinio tilto.
Padėk jį į vietą.
O dabar gal galėtume išsinešdinti iš čia, kol jie mūsų nerado?
Ūkyje turime inkubatorių.
Gerai, iškepsiu Siuzei omletą.
Jei kada nors ten nueisime…
Turiu galvoje, jei nori jį pasilikti.
Bet Siuzė pasakė…
Siuzė daug ką sako.
Iš tikrųjų ji taip negalvoja.
Jei jį paliksim, jis greičiausiai nugaiš.
Nesijaudink.
Galiu būti tavo mama.
Valgyk, mažuti.
- Kas tau negerai? - Autofunkcija išlaiko baterijos šilumą.
Norėčiau, kad ir tu tokią turėtum.
O Dieve.
Sani, miegok.
O Dieve.
Kas per šūdas? Prisiekiu, jis mane matė.
Manai, jis…
Sani, pabusk.
Čia tas tipas iš traukinio.
Ką tu sakai, blemba.
Jis jau išėjo.
Manau, jis – jakudza.
Ką tu sakai, blemba.
Mikse, ar dar toli iki ūkio?
Manau, reiktų klausti: „Ar ūkis išvis yra?“
O Jėzau, Sani.
Aišku, kad ūkis yra. Kodėl turėčiau meluoti?
Negaliu pasakyti.
Mes tavęs gerai nepažįstame.
Atsiprašau, bet tavęs irgi gerai nepažįstame.
Kas žino, gal esi užprogramuota nužudyti mus miegančias.
Kaip tas tipas mus rado?
Iš kur jis tiksliai žinojo, kur mes?
Ką? Iš kur, po galais, turėčiau žinoti?
O Dieve. Gali nustoti?
- Štai kaip jis sužinojo, kur mes. - Ne. Negaliu nustoti.
Nes kuo ilgiau be tikslo klaidžiojame šaltyje,
tuo daugiau energijos turiu išeikvoti, kad veiktų mano pagrindinės funkcijos.
Ką tai išvis reiškia?
Jei greit nepasikrausiu, išsijungsiu,
tai reiškia, kad šviesos nebebus.
Jėzau Marija, blemba.
Mikse, dar toli? Mikse.
Šūdas. Nežinau.
Atsiprašau.
Mes pasiklydome.
Tu jos neaprėksi?
Kartais tokiomis akimirkomis mėgsti švystelėti batą.
Kodėl nieko nepasakei, blemba?
Turbūt aš tik…
Tikėjausi, kad viskas bus gerai.
Susimoviau su autobusu, todėl norėjau viską sutvarkyti.
Aš apsisukau ir aš…
vis laukiau, kol pamatysiu pažįstamą vietą.
Ką nors, ką atpažinčiau.
Labai atsiprašau.
Atsiprašai?
Žmonės šitaip miršta.
Tai nepadeda, Sani.
O Dieve.
O Dieve. Labai atsiprašau.
Labai atsiprašau.
Viskas gerai. Suprantu.
Tikrai?
Taip.
Ji suklydo.
Ji – žmogus.
Tikrai. Labai atsiprašau.
Gali duoti popierinę nosinę?
Mano baterija.
Nebeturiu popierinių nosinių.
Gerai.
Tiesiog eikim toliau.
Gerai?
Mikse, žiūrėk.
Įsitikinusi, kad čia saugu?
Taip. Jei tas vyrukas norėjo ką nors padaryti, jau būtų padaręs.
Tau viskas bus gerai, jei išsijungsiu?
Sani, miegok.
Atleisk, kad tave čia atitempiau.
Beveik neabejoju, kad aš tave čia atitempiau.
Atsiprašau, kad Sani buvo tokia šiknė.
Manau, jos algoritmas tiesiog negali apskaičiuoti, kodėl man padedi.
Nes tik neseniai susipažinome.
Nori išgirsti kai ką labai šaunaus?
Apie grybelius?
Visada.
Buvo manoma, kad medžiai varžosi dėl maistinių medžiagų.
„Išgyvena tik stipriausieji“ stiliumi.
Tarsi vieniši vilkai.
Bet pasirodo, kad juos sieja požeminis grybelių tinklas.
Todėl, kai vienas medis vargsta,
kiti siunčia jam maistines medžiagas per grybelius, kad jį išgelbėtų.
Ir ne tik tuos, su kuriais yra susiję.
Padėtų kad ir senai pušiai gatvėje.
Tiesiog jie taip daro.
Tai aš – mirštantis medis?
Kartais.
Bet kartais aš esu mirštantis medis.
Ryšys abipusis.
Nori truputį pamiegoti?
Galiu pabudėti.
Aš tikrai neužmigsiu.
Mama.
Tau viskas gerai, mielasis?
Kur išėjo tėtis?
Branguti.
Jis tikriausiai tualete.
Mačiau, kaip jis išėjo.
Kartais, kai negali užmigti, jis išeina pasivaikščioti.
Pravėdinti smegenis.
Kodėl jis nešėsi lagaminą?
Galim jam paskambinti?
Žinoma, širduk.
Skambink Masai.
Skambinu Masai.
Kas geriausias mažylis pasaulyje?
Palauk.
Čia kitas paukštis?
Ne.
Todėl tau senka baterija?
Kad paukštis nenugaištų?
Kas vyksta?
- Sani pasiliko sumautą varną. - Miksė sakė, kad tu nepyksi.
Pala. Aš taip nesakiau.
Sakei, kad ūkyje yra inkubatorius.
Žinoma, minėjau inkubatorių,
bet tikrai nekviečiau jame apsigyventi tavo našlaitės varnos.
Taip, kvietei. Leidai suprasti…
Ji taip elgiasi tyčia! Nori mane pakišti!
Klausyk. Tai tu laikai sumautą paukštį, Sani.
Aišku?
Bet aš nesistebiu.
Aišku, kad tu – mėšlo krūva.
Tave sukūrė Masa.
Ruošiausi tau pasakyti.
Aš tik…
Jis grįžo.
O Dieve.
Čia ne jis.
Bet nepulk į paniką.
Čia meška.
Ką? Tikrai meška? Ką?
Turbūt užuodė tą sumautą apelsiną.
Ką darom? Bėgam?
Ne. Negalima bėgti.
Apsimesk mirusia. Arba ką nors mėtyk.
Gerai. Aš galėčiau numesti batus.
Širdį geliantys saldūs prisiminimai
Ką, po galais, darai?
Jie bijo triukšmo!
Tik juos pasiimsiu kartu
Todėl sudie
Neverk, meldžiu
Žinome abu, kad tau
Reikia ne to
Mylėsiu tave visada
Gerai.
Dabar galim bėgti.
Labas rytas!
Dėde!
Džojau.
Apgailestauju dėl paukščio.
Tau viskas gerai?
Bet aš to norėjau.
- Jėzau, Sani. Tai… - Iškrypėliška?
Taip, tai išties nenormalu.
Aš tik bandžiau tave suprasti.
Ką reiškia būti motina.
Nereikia.
Nenoriu, kad suprastum.
Esu siaubinga motina.
Žinau, kad tai netiesa.
Tada kodėl leidau jam lipti į tą lėktuvą?
Pasitikėjai savo vyru.
Būtent.
Esu sumauta idiotė.
Miksė tikrai tau pasakė paimti tą paukštį?
Turbūt ne taip supratau.
Gal pavydėjau.
Turėjau suprasti.
Buvo ženklų.
Kokių ženklų?
Sumautų neoninių.
Jis pradėjo užtrukti darbe.
Nustojo miegoti.
Jis buvo toks nepatikimas.
Atėjo į Zeno mokyklos spektaklį visiškai nusitašęs.
Sakė, kad darbe nesiseka.
Maniau, kad kalba apie savo sumautus šaldytuvus.
O tada jis tiesiog išėjo.
Nieko man nepasakęs.
Negrįžo visą naktį.
Žinojau, kad kažkas negerai.
Bet leidau sau nekreipti į tai dėmesio.
O, mano Masa.
Skambink…
„Neatsiliepti“.
Kas vyksta? Tau viskas gerai?
Tu – vienintelis žmogus, į kurį galiu kreiptis. Turiu juos apginti.
- Bet kur jis tave vedėsi? - Nežinau.
Bet nujaučiu, kad yra daugiau.
Daugiau prisiminimų.
Tik dar nesugalvojau, kaip juos pasiekti.
Bet sugalvosiu, gerai?
Pažadu.
Kur buvai?
Zenas išsigando.
Jau nebesvarbu. Dabar viskas gerai.
Viskuo pasirūpinta.
Ką reiškia „viskuo pasirūpinta“?
Ką, po velnių, darei? Kur buvai, blemba?
Gerai.
Atsiprašau.
Priverčiau tave nerimauti.
Sani, ką tik prisiminiau…
Sani?
Sani!
Išvertė Sandra Siaurodinė