Když řeknu, že vím, co znamená bolest,
jak můžu vědět, že znamená totéž i pro vás,
když řeknete, že cítíte bolest?
Podle filozofa Ludwiga Wittgensteina
si máme představit, že každý máme krabici, do které vidíme jen my.
Nikdo nevidí do krabic ostatních,
ale každý popisuje, co vidí ve své krabici, jako brouka.
Na základě pozorování své krabice věřím, že vím, co je to brouk.
A vy pravděpodobně věříte v totéž na základě svého pozorování.
Ale kdo ví?
Možná máme v krabicích něco odlišného.
Je pro mě brouk totéž, co pro vás?
Můžeme to vědět s jistotou?
Nebo jsme i my sami ve vlastních krabicích?
AUTOR KNIŽNÍ PŘEDLOHY
Pochopte, že tyto otázky Masu trápily velmi brzo.
Maso, pojď jíst.
O co běží?
Povídal jsem si s broukem.
Už jako chlapec si všiml té osamělosti ve své mysli.
Mám ho z parku.
Je neobvykle lesklý.
- Ticho. - Prostřední roh má jako meč
a na stranách má další dva.
Podívej se, jak je velký.
Vysvětli mu, že má být potichu.
Proč mě táta nenávidí?
Je jen unavený.
Nakrájím ti pro toho brouka jablko.
Buď hodný a rychle to sněz.
Ale lidé potřebují spojení,
aby až nám přestane sloužit mysl, až naše tělo ztratí sílu,
po nás někde zůstala stopa, důkaz, že na nás záleželo.
A tak se Masa snažil.
Táta je teď unavený.
Tak to nebudu prodlužovat.
Teď se to nehodí.
Je to poslední šance.
Nemáš hlad?
Uvařím ti hovězí s bramborami.
Co se stane, když se pokusíme
tu propast přemostit, být vnímáni, být pochopeni, ale zklameme?
Jak se z toho můžeme poučit?
Už jsem jedl.
Upřímnou soustrast.
Maso?
Když Masa ten den zavřel dveře, zamýšlel to udělat navždy?
Nejsem si jistý.
Ale asi zjistil, že jediný způsob, jak přežít svoje osamění, je přijmout ho.
Nosit ho jako plášť.
Uplynuly dva a půl roku, a Masa ze svého pokoje nevyšel.
Tehdy mi zavolala jeho matka. Nemluvili jsme spolu celá desetiletí.
Ale už byla zoufalá.
Zkusila všechno.
Byla dokonce ochotná oslovit i mě.
Musím působit jako hrozná matka,
ale o Masovi si prosím nic špatného nemysli.
Ale ne, to ne.
Je moc chytrý.
Má dobrou práci z domova.
To je úžasné.
Co dělá?
Je počítačový inženýr v ImaTechu.
Pracuje na ledničkách.
Tak inženýr?
To je skvělé.
Musíš na něj být moc hrdá.
Práci sice zvládá...
...ale potřebuje rodinu.
Tak...
To se Šigeruem mě mrzí.
S Masou si rozuměli, že?
To je právě to zvláštní.
Skoro vůbec spolu nemluvili.
Je dobře, žes mi zavolala.
Udělám, co budu moct.
Prosím...
udělej, co se dá.
Ty tu nezůstaneš?
Maso.
Dobrý den.
Jsem přítel vaší matky.
To je ulička Omoide.
Vrány z džungle 2.
Můj oblíbený level.
Našel jste skok do dalšího levelu za kavárnou Kodžimaja?
Za kavárnou jsou troje dveře, že?
Když si stoupnete před ty prostřední a zmáčknete B...
Počkat...
Zmáčkněte současně A a nahoru.
A ve vzduchu pak použijte minci pro salto a zmáčkněte B.
Dělal jsem té hře kontrolu kvality.
Měl jsem ty díry opravit, ale tahle byla zajímavá a já ji nechal.
Prý jste taky inženýr.
Vlastním chatu, nebo spíš takovou dílnu, u jezera Biwa.
Můžete tam bydlet.
Můžete tam být klidně sám.
Asi bych se měl pořádně představit, že?
Ty se jmenuješ Masa...
protože já se jmenuju Hiromasa.
Maso...
jsi můj syn.
Kdyby se ti chtělo někam jít, je tu supermarket.
Ale za dva tři týdny se vrátím a nakoupím ti.
A přivezu jídlo od Noriko.
Teda od tvé mámy.
Všechno je to nedokončené.
Vždycky toho začnu moc.
To vím. Jsi nezodpovědný.
Bylo to divné. Tak jasně jsem se v něm viděl.
Ale on si kolem sebe vystavěl zdi.
A já se k němu nemohl dostat.
Maso,
jestli se mě na něco chceš zeptat, tak klidně můžeš.
Copak si asi kompenzuje?
INOVACE BUDOUCNOST
NOVÁ GENERACE DOMÁCÍCH ROBOTŮ
UMOŽNÍ ŽENÁM PRACOVAT MIMO DOMÁCNOST I VYCHOVÁVAT DOBROU RODINU
Sráč jeden.
Pardon.
Co jsi zač?
Dobrý den. Jmenuji se Šó.
Starám se o odpadky.
Zdá se, že bych se vám hodil. Smím je posbírat?
Jak chceš.
Odpad!
Hej, to je můj přístroj. Co to děláš?
Co tím myslíte?
Pan Hiro zapsal všechny objekty v tomto pokoji na seznam.
Tento předmět na něm není, jde tedy o odpad.
Všechno, co není na seznamu, je pro tebe odpad?
Přesně tak.
Takovej zmetek.
Pardon.
Odhozené objekty mohou být různě zmačkané a deformované.
Pokud je správně nezapíšete na seznam, bude pro mě těžké je rozlišit.
Zas až tak těžký to není.
Jak to?
Kašli na to.
Tebe naprogramoval blbec.
Tu máš, užij si to.
Odpad!
Jste přihlášen.
Odpad!
Tak jo, vzdávám se.
Ten pitomec. Podívám se, z jakýho šrotu ti sestavil mozek.
Připoj se k robotovi.
No tohle.
Masovi už po léta na ničem nezáleželo tolik
jako na tom, aby mě porazil.
Strávil v té chatě o samotě celé týdny
a vylepšoval mého robota, aby byl chytřejší. Sám bych to nedokázal.
Odpad!
Špatně.
Šó! Tohle odpad není!
- Odpad! - Špatně!
Odpad!
Ne!
Ještě tam je.
Odpad!
Výborně.
Jí pořádně.
A asi se i smál.
Masa se na tebe smál?
Na mě ne.
Nešel jsem dovnitř, ale nakouknul jsem tam.
Oknem.
Zlobíš se?
Promiň. Viděl jsem ho jen na chvíli.
Dělávala jsem to samé.
Ale on se nikdy nesmál.
Takže je to pokrok.
A co jako?
Že už není u mámy?
Masa už je dospělý, Noriko.
Svoje problémy si musí vyřešit sám.
Ale usmívá se trochu nakřivo jako ty.
Já se nakřivo neusmívám.
No jistě.
Když nahneš hlavu.
Nechceš tam jet příště se mnou?
Na státní svátek nepracuju.
Můžeš taky nakouknout oknem.
Nebo nakoukneme spolu.
Tak dobře.
Ale spolu tam nakukovat nebudeme.
Nakoukneme každý zvlášť.
Robotickým inženýrem se nestanete náhodou.
Každý z nás něco hledá.
Masa zatím nevěděl, co hledá, ale přibližoval se k tomu.
Kroužil kolem problému, který se snažil vyřešit celý život.
Šlo o jeho osamělost.
Začnu.
- Co tohle? - Odpad!
Ano.
- A tohle? - To odpad není!
Ano.
- A tohle? - Odpad!
Ano.
To odpad není?
Je to neobvyklý, ale správně.
- Odpad! - Ne!
Proč jsi pořád tak hloupej?
Nejspíš mě naprogramoval blbec, ne?
Naprogramoval jste mě, abych plechovky recykloval.
Problém je, že tahle je moje.
Počkat! Kam jdete s mojí nabíječkou?
Jdu ji vyhodit. Je to odpad.
Ta odpad není. Prosím ne.
Jsme velmi rozdílní, ale máme stejné vzorce.
Proč tu nabíječku tak moc chceš?
Potřebuji ji k nabíjení.
A já potřebuju k nabíjení kávu.
Takže plechovky od kávy odpad nejsou?
Nestačí třídit předměty do skupin, protože jejich hodnota se časem mění.
Polož si následující otázku.
Co tahle věc znamená pro jejího majitele v této chvíli?
Tak nic.
Musím zkrátka opravit tvůj kód.
Tedy tak jako je pro mě důležitá nabíječka,
je pro vás důležitá káva.
- Ano. - A proto to v tuto chvíli odpad není.
Ano!
Ano. Správně. Přesně tak!
Tak kdo je blbec, co?
To je z filmu. Divný, ne?
Pokud to říkáte, jistě to tak je.
Dobře. Tak vyzkoušíme něco jinýho.
Jen tak dál.
Odpad?
Nebo ne?
To odpad není.
Je to správně?
Jdeme.
Potřebuješ větší výzvy.
Půjdeme ven?
Ano.
PODZIMNÍ KULTURNÍ FESTIVAL
Odpad!
Odpad. Nebo ne?
Podívej, tati.
To odpad není.
Řekl jste, že hledáte vzorce.
Pokud se na něco zamračíte, tak je ta věc pro vás důležitá.
Protože vy si vážíte smutku.
Proč se teď smějeme?
Masa nebyl jako inženýři, co znám.
K tomu oboru ho nepřivedl zájem o roboty.
Promiňte, že nerozumím vašim vtipům.
Šlo ti to pěkně, Šó.
Nesnažil se naučit roboty,
aby v sobě nalezli lidskost.
Zajímalo ho, jak by mohli pomoci nám nalézt tu naši.
Šlo ti to.
Já vás vidím!
Co to děláte?
No ano, vy tam. Vy, co se tváříte tak sklesle.
Zavolám na vás policii!
Tam se to vyhazovat nesmí.
Uteč!
To je spalitelný odpad!
Rychle utíkej!
Rychle uteč!
Pohni si!
Do hajzlu.
- Ahoj. - Maso.
To je odpad.
Maso, počkej...
Co to s tím robotem proboha je?
Co to je s tebou?
Proč jsi ho kopl?
Ten kus šrotu na mě zaútočil.
Jen uklízel odpad.
- Maso. - No co?
Jak jinak nazvat muže, co si udělal dítě s milenkou
a nechal ho jinýmu?
To by stačilo, Maso.
Ty ho budeš obhajovat?
- Přeskočilo ti? - Tak s mámou nemluv,
- Maso. - Ty mlč.
Aha.
Byl to mámin nápad.
A táta o tom věděl?
Ne tenhleten.
Tvůj manžel.
Věděl, že nejsem jeho?
Už od mýho narození...
mě nenáviděl.
A já jsem nechápal proč.
Neměla jsem sem chodit.
To teda ne.
Vysvětli mi to. Proč jsi to tajila? Proč jsi mi to nepověděla?
Proč jsi to neřekla?
Pročs mi to neřekl?
Proč? Proč mi to neřekl?
ImaTech má striktní dohody o mlčenlivosti.
To je blbost.
Na celej svůj život dohodu neměl.
Vás přece do těch sraček s robotama zatáhl, ne?
Nevím, proč vám to neřekl.
Možná se cítil bezpečněji, když si část svého já nechal pro sebe.
Masa za mnou přišel v noci pár dní před tou nehodou.
Byl nervózní. Dělal si starosti.
Bylo mi ctí, že mě požádal o pomoc.
Ale nebyl v pořádku.
Byl vyděšený.
A pořádně si přihnul.
Dal mi toho domácího robota
a já jsem ho dal podle jeho instrukcí vám.
Čeho se bál? Řekl vám něco?
To nevím, Suzie.
Pořád jen opakoval:
Za nikým jiným jít nemůžu.
Musím je ochránit.
Takže utíkal. Věděl, že po něm jdou.
Prosím. Přísahám.
Jakmile jsem zjistila, že jsou vaši nepřátelé, vyhodila jsem je.
- Řekla jsem, ať se nevracejí. - A nezavolalas mi?
To jsem měla. Omlouvám se.
Tajemství já nesnáším.
Riso.
Prosím. Ten robot zaútočil na její kamarádku.
Víc toho nevím.
Už je čas.
Už jdu!
Půjdeme najít Suzie?
A než toho robota dostali do rukou, násilný nebyl?
Kde je teď?
U mě doma. Jsou tam tři GPS polohy, tak...
Vlastně čtyři.
Cože? Ne, tři.
Čtyři. Hele.
Co to sakra je?
Ta žlutá je... Víte, Noriko je ve vězení.
No jo, ale zdá se, že se jí tam daří.
Ta zelená jste vy.
Ta oranžová je můj snubní prsten, ale než jsme šly sem, daly jsme ho Sunny.
A ta modrá?
To nevím.
Podíváme se na historii.
Jsou tam jen dva dny zpátky.
Můj syn dělá totéž.
Tady.
31. LEDNA - 30. LEDNA – 29. LEDNA
Jela jste na farmu?
Možná to nenastražila jakuza. Možná...
- Možná to byl... Možná... - Tohle je Nový rok.
Počkat. Proč se tenhle nehýbe?
29. – 28. PROSINCE
No tak.
Vánoce.
21. PROSINCE
Už se hýbe.
Panebože.
Kde je...
Panebože. To je...
Letiště.
Můj dům.
Je to tak? Určitě?
Musím za synem.
Ale ne, ne.
Sunny jde taky za tou modrou.
Pardon. Promiňte.
SECUBUN V MANKAKUDŽI
Honem, tudy!
Co je?
Když tam vejdu a oni tam nebudou...
Naděje je děsivá.
Jebou se mnou.
Co je?
Hýbe se to.
Haló?
Zene!
Maso!
Maso? Zene?
Zene! Děťátko!
Zene? Maso.
Haló?
Mami!
Zene?
Zene!
Děťátko! Už běžím!
Zene!
- Zene. - Mami!
Děťátko moje. Zene.
Mami!
Zene!
Mami!
Běž tam! Dokud neřeknu, ani se nehni.
A koukej být zticha.
Zene.
Bože. Děťátko moje!
Ne.
Nech ho. Ne...
Zene!
Udělej to.
Suzie, jsi...
Suzie!
Pomoc!
Suzie!
Suzie.